Справа №211/4729/24 Провадження № 1-кп/211/568/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000901 від 20.07.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білівка, Казанківського району Миколаївської області, громадянки України, українки, яка має середню освіту, незаміжня, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, офіційно не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

встановив:

13 липня 2024 року в період часу з 18:00 до 19:00 годин ОСОБА_6 проходила по відкритій ділянці місцевості, розташованої біля магазину «Аврора» за адресою: АДРЕСА_3 . У цей момент ОСОБА_6 побачила як потерпіла ОСОБА_7 спілкувалася по своєму мобільному телефону, а потім на деякий час залишила його на бетонному парапеті, розташованому біля вищевказаного магазину «Аврора», а саме мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», моделі «SM-A325F/DS», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 .

Після чого у ОСОБА_6 виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_6 підійшла до вищевказаного парапету, та шляхом вільного доступу взяла до рук зазначений мобільний телефон, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір направлений на викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, переконавшись у відсутності уваги з боку свідків та потерпілої, таємно в умовах воєнного стану, запровадженого на території України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», викрала мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», моделі «SM-A325F/DS», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_6 розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинила потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3649/24 від 23.07.2024 на загальну суму 3698 гривень 33 копійки.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

По кримінальному провадженню № 0000901 від 20.07.2024 між обвинуваченою ОСОБА_6 , її захисником ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_8 25.07.2024 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

Відповідно до п. 2 угоди підозрювана ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно із п. 4 угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обвинуваченій, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди згідно ч. 2 ст. 473 КПК України. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, пояснила, що розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку вона уклала добровільно.

Захисник ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор просив затвердити угоду, укладену з ОСОБА_6 , яка 25.07.2024 року була підписана добровільно сторонами угоди, йому зрозумілі наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Від потерпілої ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Також надана заява про письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачена погоджується, обрана з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368- 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд-

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.07.2024 року між обвинуваченою ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_5 та прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000901 від 20.07.2024.

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази: мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», моделі «SM-A325F/DS», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - вважати переданим за належністю.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченій.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 12.08.2024 у порядку ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1