Справа № 509/5992/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000413 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному № 0000413 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Підставою внесення відомостей до СРДР стало повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за підписом голови правління громадської спілки «Міжнародна асоціація здоров`я» Непомню ОСОБА_5 у якій повідомив про те, що асоціації стало відомо, що деякі посадові особи закладів освіти комунальних підприємств у тому числі Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, Великодолинської та Овідіопольської селищних рад Одеського району Одеської області вносять до офіційних документів недостовірні відомості та даній до табелів обліку робочого часу співробітників цих навчальних закладів, які фактично там не працюють та знаходяться за межами України з початку війни та не зважаючи на це, цим особам виплачується заробітна плата.

12.10.2024 року в період часу з 09:15 по 09:53 годин, на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 від 07.10.2024 року було проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка запакована до сейфпкету № 7081125;

- два аркуша паперу із рукописним текстом, який запаковано до сейфпакету № 7083097.

В рамках вищезазначеного провадження вказані речі долучено до матеріалів провадження в якості речового доказу.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що даний речовий доказ, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для повного та об`єктивного розслідування усіх обставин провадження, а також те що, являється речовими доказом, виникла необхідність в арешті даного майна.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

1) Накласти арешт на наступне майно:

- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка запакована до сейфпкету № 7081125;

- два аркуша паперу із рукописним текстом, який запаковано до сейфпакету № 7083097.

2) Після проведення усіх необхідних слідчих дій, вказані речі направити до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1