Справа № 163/1459/24
Провадження № 1-кп/163/173/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження №0000065 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк Донецької області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, вищої освіти, одруженого, начальника відділу обліку балансів електричної енергії АТ "Укргазвидобування", раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 02.03.2024, близько 10 години 40 хвилин, під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», що за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, з метою незаконного перетину державного кордону України, як підставу для перетину надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи на своє ім`я, а саме тимчасове посвідчення військовозобов?язаного №4/6218 від 20.01.2023 та довідку військово-лікарської комісії №833 від 20.01.2023.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину не визнав і пояснив, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , але звернувся до іншого ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проходження ВЛК, оскільки був поінформований, що там її можна пройти швидше, де на початку січня 2023 року розпочав проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), оскільки знав, що має підстави для зняття з військового обліку за станом здоров`я. Однак, отримавши відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за місцем роботи до 25.03.2024, вирішив не завершувати проходження ВЛК.

З огляду на те, що в березні 2024 року в місті Варшава, Республіка Польща, мав відбутися захід, пов`язаний з роботою, у якому він планував взяти участь, а строк його бронювання завершувався 25.03.2024, Скляр вирішив завершити проходження ВЛК, розпочате ще в 2023 році. Хоча поїздка була пов`язана з робочими питаннями, Скляр вирушив до місця призначення не у відрядження, а у власну відпустку. За результатами комісії він отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 20.01.2023 та довідку ВЛК №833 від тієї ж дати, які й надав працівникам прикордонної служби під час перетину кордону.

Скляр також повідомив, що має проблеми з надколінниками, але не зміг пояснити, чому в довідці ВЛК №833 зазначений інший діагноз, так само як і не зміг пояснити, чому документи видані у січні 2023 року.

Попри такі показання обвинуваченого, його винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України доведена наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення доказами, із дослідження та аналізу яких встановлено таке.

Згідно внесених 02.03.2024 відомостей в ЄРДР за ознаками ч.4 ст.358 КК України ОСОБА_4 близько 11:00 години 02.03.2024 під час проходження прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» пред`явив працівникам прикордонної служби документи з ознаками підробки.

При здійсненні поглибленої перевірки документів виявлено, що довідка військово-лікарської комісії та посвідчення військовозобов`язаного не відповідають встановленому зразку, розміри відміток, товщина ліній, розмір літер, цифр та відміток не відповідають оригіналу, а підписи посадових осіб не автентичні.

Працівник прикордонної служби повідомив про це на службу «102», що підтверджується рапортом старшого інспектора ВП АДРЕСА_4 та повідомленням про виявлення кримінального правопорушення.

З протоколу огляду місця події від 02.03.2024 встановлено, що на столі службового приміщення прикордонної служби на першому поверсі адміністративної будівлі ДПСУ на території МПП для залізничного сполучення «Ягодин» було вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 20.01.2023 на ім`я ОСОБА_4 та довідку військово-лікарської комісії №833 від 20.01.2023 на ім`я ОСОБА_4

Відповідно до висновку експерта Волинського НДЕКЦ від 22.03.2024 № СЕ-19/103-23/2985-ДД, відбитки гербових печаток та штампів у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідці ВЛК № 833 нанесені контактним способом з використанням кліше печатки та кліше штампів, а наявні у них підписи виконані рукописним способом з використанням пишучих приладів пастами чорного та синього кольору.

Згідно із висновком експерта цієї ж експертної установи від 30.04.2024 № СЕ-19/103-24/5125-ДД чотири відбитки круглої гербової печатки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщені біля (на) фотокартки (-ці) та ближче до лівого нижнього кута у графі «Начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник___ ОСОБА_6 » лицьового боку, у розділі 13. Відмітки про військовий облік у графі «Знято з військового обліку», у графі «Начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник _____Олександр ГУСАРИН» ближче до лівого нижнього кута зворотного боку Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 20.01.2023, виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - нанесені не печаткою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зразки відбитків якої надані на дослідження в якості порівняльного матеріалу. Відбиток круглої гербової печатки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщений в графах «Голова ВЛК ___», «Секретар ВЛК____» та « ОСОБА_7 » лицьового боку Довідки ВЛК №833 від 20.01.2023 виданої на ім`я ОСОБА_4 , 1984 р.н. - нанесений не печаткою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зразки відбитків якої надані на дослідження в якості порівняльного матеріалу.

Дослідженням листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.03.2024 за № 12/1678, стверджено, що ОСОБА_4 ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_8 не проходив, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку ВЛК №833 у ІНФОРМАЦІЯ_8 не отримував.

Із відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 06.03.2024 встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_10 , що також підтверджується листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 12.04.2024, з якого також вбачається, що ОСОБА_4 був заброньований АТ «Укргазвидобування» за посадою начальника відділу до 25.03.2024.

Обізнаність ОСОБА_4 щодо підробки вказаних документів та його свідоме, умисне їх використання 02.03.2024 під час проходження прикордонного контролю очевидно підтверджується наступними фактами.

Як встановлено в судовому засіданні з показань обвинуваченого, Скляр проходив ВЛК у 2024 році зі скаргами на біль у спині та колінах, що не узгоджується з діагнозом, зазначеним у довідці ВЛК №833 миготлива аритмія. Обвинувачений не зміг надати пояснень щодо наявності такого діагнозу.

Додатковий обґрунтований сумнів у достовірності документів ОСОБА_4 виникає через те, що вони були видані 20.01.2023 року, хоча зі слів самого Скляра, він розпочав проходження ВЛК у 2023 році а завершив на початку 2024 року. Це виключає можливість видачі таких документів до завершення процедури проходження ВЛК.

Також, під час дослідження тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 було встановлено, що в розділі "13. Відмітки про військовий облік" зазначено, що ОСОБА_4 був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_11 20.01.2023 та того ж дня виключений з нього. Це викликає обґрунтовані сумніви у достовірності документів, оскільки очевидно, що процедура проходження ВЛК та встановлення підстав для зняття з військового обліку займає більше одного дня, що також підтвердив обвинувачений, оскільки показав, що проходив ВЛК декілька місяців.

Крім того, ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не у ІНФОРМАЦІЯ_12 . Без зняття з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_13 інший територіальний центр не мав права видавати стосовно нього такі документи, і ці обставини явно не могли бути невідомі ОСОБА_4 .

Умисність використання підроблених документів підтверджується тим, що ОСОБА_4 , будучи заброньованим за місцем роботи і, отже, достеменно знаючи, що є придатним до військової служби у військовий час, запланував поїздку до міста Варшава, Республіка Польща, де мав відбутися захід, пов`язаний з його роботою. Проте він вирушив туди не у відрядження від роботодавця, а з особистою метою під час власної відпустки. Це пояснює потребу в документах, що дають право на виїзд за кордон, які в обставинах цієї справи є підробленими, оскільки вони не могли стосуватися ОСОБА_4 .

Таким чином, надані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку достатньо і обґрунтовано підтверджують винуватість обвинуваченого у використанні підроблених документів, що кваліфікується за ч.4 ст.358 КК України.

Крім цього, за обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, діючи умисно, вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою невстановленим досудовим розслідуванням шляхом, домовився про виготовлення на своє імя документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, зокрема, тимчасового посвідчення військовозобовязаного та довідки військово-лікарської комісії.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказані документи будуть підробленими, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вчинив пособництво у вчиненні злочину, а саме невстановленим шляхом надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої персональні дані та фотокартку з особистим зображенням для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , використовуючи анкетні дані останнього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою компютерної техніки, умисно виготовила підроблене тимчасове посвідчення військовозобов НОМЕР_2 від 20.01.2023 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в яке вклеїла фотокартку останнього та внесла недостовірні відомості про те, що він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та яке завірила відтисками печатки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », штампами «Взято на військовий облік військовозобовязаних ІНФОРМАЦІЯ_14 20.01.2023» та «Знято з військового обліку військовозобовязаних ІНФОРМАЦІЯ_14 20.01.2023», підробивши підпис начальника вказаної установи. Крім того, виготовила підроблену довідку військово-лікарської комісії №833 від 20.01.2023 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в яку внесла недостовірні відомості про те, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку та яку завірила відтиском печатки «« ІНФОРМАЦІЯ_4 », печатки «Лікар М. D. ОСОБА_8 », підробивши підпис голови та секретаря військово-лікарської комісії.

В подальшому, вищевказані підроблені документи ОСОБА_4 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановленим досудовим розслідуванням шляхом.

Вищевказані дії, надали ОСОБА_4 право на використання документів, як офіційних, тобто таких, що мають усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, та дають особі, котра є особою призовного віку та не має права перетину державного кордону України під час дії воєнного стану, здійснити незаконний перетин державного кордону України на виїзд з України.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України як пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням, за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України вину категорично заперечив.

В цій частині обвинувачення суд дійшов такого висновку.

Стаття 91 КПК України визначає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відомості за ознаками ч.4 ст.358 КК України в ЄРДР внесені 02 березня 2024 року на підставі повідомлення працівника прикордонної служби, а за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України 07 травня 2024 року на підставі рапорту дізнавача СД ВП № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 від 07 травня 2024 року.

Із рапорту дізнавача вбачається, що його зміст є ідентичним змісту обвинувального акту за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, при цьому будь-яких посилань на джерела такої інформації, які б в розумінні ст.84 КПК України могли слугувати доказом у кримінальному провадженні, цей рапорт не містить.

Жодних доказів, які б підтверджували викладені у рапорті дізнавача факти та обставини, сторона обвинувачення суду не надала.

Сам же рапорт дізнавача не є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні в розумінні норм КПК України.

Усі надані прокурором докази підтверджують лише вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і ці докази наведені вище у підтвердження доведення саме обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України.

Згідно з положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні за змістом положення також закріплені у ст.17 КПК України.

Зокрема, ч.2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Доведення вини особи «поза розумним сумнівом» є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у "розумної (розсудливої) людини" не може лишатися "розумного сумніву", що обвинувачений винен.

Тобто, стандарт доведення "поза розумним сумнівом" означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к). Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Необхідність дотримання судом вказаного стандарту також неодноразово була зафіксована в рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад в рішенні від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", в якому ЄСПЛ зазначив, що докази вини особи повинні випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні "Севтап Везнедароглу проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що ніхто не повинен піддаватися покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена поза розумним сумнівом.

Всупереч вищенаведеному, сторона обвинувачення не надала жодних належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили б обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України.

Узагальнюючи обвинувачення в цій частині, то за версією обвинувачення воно є таким, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у невстановленим спосіб вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, невстановленим шляхом надав цій невстановленій особі свої персональні дані та фотокартку, використовуючи які невстановлена особа у невстановлений час та місці, за допомогою компютерної техніки, умисно виготовила підроблене тимчасове посвідчення військовозобовязаного та довідку ВЛК які ОСОБА_4 отримав у невстановленим досудовим розслідуванням шляхом.

За обставинами цієї справи судом достовірно і безсумнівно встановлено, що ОСОБА_4 використав підроблені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії № 833, надавши їх працівнику Державної прикордонної служби України в пункті пропуску під час виїзду з України, і його дії в цій частині правильно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

З точки зору формальної логіки зрозуміло, що документи, пред`явлені ОСОБА_4 , були кимось підроблені. Однак на всі невстановлені органом досудового розслідування питання: хто, де, коли, яким чином їх підробив та як вони опинилися у ОСОБА_4 , орган досудового розслідування не зміг знайти відповідей, бо і не шукав не розслідував жодним чином, щоб в подальшому доводити їх у суді реальними доказами, а не формальними висловами про «все невстановлене».

Отже, вказані ж в обвинувальному акті обставини щодо виготовлення цих документів за попередньою змовою групою осіб, у якій обвинувачений діяв як пособник, жодними доказами не доведені. Обвинувачення сформульоване без жодного обґрунтування.

За таких обставин та відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено наявність в його діях складу цього кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за доведеним і встановленим під час судового розгляду обвинуваченням за ч.4 ст.358 КК України суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, є внутрішньо-переміщеною особою, з вищою освітою, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи керівної посади за яким заброньований від військової служби, за місцем проживання характеризується позитивно.

Також суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі мету його вчинення обвинуваченим, яка є очевидною з огляду на ведення в Україні з 24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану та у зв`язку із цим запровадженими на законодавчому рівні обмеженнями щодо перетину державного кордону, незважаючи на те, що ОСОБА_4 на період мобілізації та воєнного стану заброньований АТ «Укргазвидобування».

З огляду на вищенаведене у своїй сукупності, а також умисність дій обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення кримінального правопорушення, відсутність жодної пом`якшуючої покарання обставини, обрану стратегію захисту, яка безумовно виключає щире каяття винного у скоєному та намагання у будь-який спосіб уникнути суворості відповідальності, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді пробаційного нагляду.

Призначення менш суворого виду покарання у даному випадку буде недієвим та не забезпечить виправлення засудженого.

Призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Документи та речові докази згідно із ст.100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту постановки засудженого на облік органом з питань пробації.

ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України визнати невинуватим у зв`язку з недоведеністю складу злочину у його діях та виправдати.

Долю речових доказів та документів визначити в такий спосіб:

-тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 20.01.2023 на ім`я ОСОБА_4 ;

-довідку військово-лікарської комісії №833 від 20.01.2023 на ім`я ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000065, залишити в матеріалах даного кримінального провадження, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 березня 2024 року арешт;

-експерементальні зразки відтисків гербової печатки та штампів ІНФОРМАЦІЯ_5 на 15 арк., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000065, залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1