Провадження № 1-кс/686/9107/24
30 жовтня 2024 року м. Хмельницький
Дізнавач СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ).
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте в клопотанні міститься заява про проведення розгляду клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором ч.1 ст.160 КПК України.
Відповідно до пунктів 5 та 6 ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні повинно бути зазначено зокрема значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Приписами частин 5 та 6 ст.163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:
1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;
3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Згідно із ч. 5 ст.110 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Слідчий суддя зазначає, що тимчасовий доступ до речей та документів не є інструментом збору доказів. Тому його застосування можливе виключно за умови, коли сторона кримінального провадження зіткнулася з труднощами в зборі відомостей, які, зокрема, можуть убачатись в існуванні певних заборон для розголошення даних, або володільці речей та документів відмовляються добровільно надати необхідні докази.
Тобто правова природа тимчасового доступу не передбачає вилучення речових доказів з іншого кримінального провадження, оскільки можливість вилучення оригіналів документів передбачає повернення їх власнику, а орган досудового розслідування не таким є у розумінні КПК України.
Слідчий суддя зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Беручи до уваги зміст положень ч. 1 ст. 86 (щодо допустимості доказу), частин 2, 3 ст. 93 КПК (щодо збирання доказів сторонами), застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч. 7 ст. 163 КПК) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо:
а) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи;
б) речі та документи згідно зі ст. 162 КПК містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення.
Разом із цим, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України регулює питання об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування, рішення про що, відповідно до ч. 5 ст. 217 КПК України, приймає прокурор, зокрема у разі відсутності негативного впливу на повноту досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.
Витребування речей і документів, які містяться у іншому кримінальному провадженні і перебувають у процесуальному зв`язку з ним та долучення цих документів до кримінального провадження що перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою АДРЕСА_3 ), не може вважатись порушенням вимог статей 159, 160 КПК.
Адже слідчий діє у межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог ст. 93 КПК, оскільки підстави (ст. 163 КПК), які б обумовлювали його звернення до слідчого судді в порядку ст. 160 КПК, у даному випадку відсутні.
Аналогічного висновку за обставинами долучення документів із іншого кримінального провадження дійшов Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2022 року за результатом розгляду справи № 243/7977/18, провадження № 51-3006км21.
З огляду на викладене, легалізація доказів отриманих у іншому кримінальному провадженні та вилучення їх шляхом тимчасового доступу не відповідає вимогам КПК України.
А тому слідчий суддя вважає клопотання необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.159- 164 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя