У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , з ахисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000604 від 26.08.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000604 від 26.08.2024 року, звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України.

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000604 від 26 серпня 2024 року за ознаками складу кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 24.08.202а на 25.08.2024 близько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом віджиму дверей, проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_1 , звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інвентор 3000 Вт, чорного кольору з написом «Pure Sine Wave Inverter 3000 W», ринкова вартість якого становить 4213,00 грн, POS-термінал марки «PAX» А930, ринкова вартість якого становить 10200,00 грн, сканер штрих-коду HPRT N100, ринкова вартість якого становить 2379,00 грн, налобний ліхтарик з маркуванням «All perspective Induction headlamp», ринкова вартість якого становить 93,00 грн, портативну акустичну колонку марки «Hoco» BS31 Black, ринкова вартість якої становить 248,50, карту пам`яті марки «Transcend» 16 Gb з адаптором, ринкова вартість якої становить 220,00 грн, пластикову корзину для білизни Curver «Infinity» 04754 (60 л), ринкова вартість якої становить 387,00 грн та грошові кошти в сумі 5440 грн, тобто викрав чуже майно.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 23180,5 гривень.

Окрім цього встановлено, що 03.09.2024 близько 20:40 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи повторно в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілих та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території АЗС «ОККО» за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Карпатської України, 101, де через відкрите вікно транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , чоловічу сумку-кобуру Cross Body, ринкова вартість якої становить 212,00 грн, в якій знаходились бездротові навушники марки «Motorola» MOTO BUDS 105, ринкова вартість яких становить 826,00 грн та грошові кошти в сумі 500 доларів США (відповідно до офіційних даних НБУ станом на 03.09.2024 еквівалентно 20548,8 грн) та належні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 мобільний телефон марки «Honor 8X» JSN-L21 (4/64 Гб), ринкова вартість якого становить 3227,00 грн та мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy A50 (4/64 Гб), ринкова вартість якого становить 3599,00 грн, тобто викрала чуже майно.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 21586,8 гривень та потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 6826 гривень.

Окрім цього з`ясовано, що 10.09.2024 близько 11:53 неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21093», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований на ім`я ОСОБА_12 та фактичним власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тимчасово знаходиться без нагляду, на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань та з метою протиправного вилучення у власника, всупереч його волі, транспортного засобу, шляхом вільного доступу проник на територію домогосподарства, звідки незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ», модель «21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавив потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 можливості реалізовувати свої права відносно транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21093», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску, ринкова вартість якого становить 36985,00 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 36985,00 гривень.

Окрім цього, встановлено, що 10.09.2024 близько 11:53 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи повторно в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, в умовах воєнного стану, в супереч волі власника шляхом вільного доступу проник до транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21093», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2001 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_12 та фактичним власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який знаходився на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав автомобільний магнітофон марки «Pioneer» JSD-530 ( НОМЕР_4 ), чорного кольору, ринкова вартість якого згідно висновку експерта становить 325,00 гривень, який в подальшому виніс на подвір`я, виконавши всі можливі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свої дії до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був виявлений власником транспортного засобу.

Слідчий в клопотанні зазначає, що за таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом поєднаним з проникненням у сховище, вчиненому повторно та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану.

Слідчий в клопотанні зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування, а саме:

-протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.08.2024, від 03.09.2024, від 10.09.2024; протоколами огляду місця події від 25.08.2024, від 27.08.2024, від 03.09.2024, від 10.09.2024; протокол огляду відео документа від 18.10.2024; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.09.2024, повідомлення ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри.

-показання: потерпілого ОСОБА_9 від 04.09.2024; потерпілого ОСОБА_10 від 04.09.2024; потерпілого ОСОБА_11 від 05.09.2024; неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 від 10.09.2024; свідка ОСОБА_14 від 04.09.2024; свідка ОСОБА_15 від 10.09.2024; свідка ОСОБА_16 від 10.09.2024; свідка ОСОБА_17 від 10.09.2024; свідка ОСОБА_18 від 10.09.2024.

-експертизи: висновок експерта №СЕ-19/107-24/9523-Д від 17.09.2024.

Слідчий зазначає, що 10.09.2024 слідчим у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 було затримано.

10.09.2024 неповнолітнього ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом поєднаним з проникненням у сховище.

12.09.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_19 винесено ухвалу про обрання відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2024 включно.

18.09.2024 неповнолітнього ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом поєднаним з проникненням у сховище та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує на те, що докази, які зібрані на даному етапі досудового розслідування в достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та достатні для продовження строку дії останньому запобіжного заходу.

Слідчий зазначає, що необхідність продовження строку дії підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

В обґрунтування наявності ризику слідчий також зазначає, що злочини, які інкримінують неповнолітньому ОСОБА_4 є тяжкими, а саме: кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України , передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий зазначає, що знаходячись на волі, неповнолітній ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий зазначає, що враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення наявні підстави вважати, що останній будучи на волі може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Слідчий зазначає, що оскільки на даний час з об`єктивних причин досудове розслідування завершити не вдалось, у звязку з складністю провадження та необхідністю проведення ряду слідчих і процессуальних дій, а ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні запобіжного заходу як тримання під вартою не зменшились та не припинили існувати, а тому просить слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 10.11.2024.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики передбачені у п. п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду клопотання, а відтак просив клопотання задовольнити.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, вважає клопотання необґрунтованим, а ризики не доведеними, просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав доводи захисника.

Законний представника неповнолітнього ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечила.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000604 від 26.08.2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України.

10.09.2024 о 14:35 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів.

12.09.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 30.10.2024 року.

18.09.2024 року ОСОБА_4 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України.

Як встановлено слідчим суддею, 18.09.2024 постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000604 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000620 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, об`єднані матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від 10.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 186 КК України об`єднано в одне провадження за №0000604 про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні закінчується 30.10.2024. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст.283 КПК України, не можливо у зв`язку із складністю провадження, та необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій для повного дослідження і встановлення всіх обставин, які мають значення. Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні триває до 10.11.2024 року.

Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 , під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, наявність ризиків та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.

За вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 , про підозру, копія якого йому вручена.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та наявність ризиків, які не зменшились.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)

При цьому слідчим суддею при продовженні дії запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та заявлені ризики. Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування ( продовження ) дії запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на данійстадії розслідування, є достатньою для продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , оскільки обґрунтованість підозри -це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні і для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 , під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2024 року. Зазначені ризики на даний час не зменшились та зберігають свою актуальність.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання за ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 належать до тяжких злочинів, за які передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що підозрюваний є неповнолітнім попри це відносно нього у іншому кримінальному провадженні раніше обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому вчинення кримінальних правопорушень підозра у скоєнні яких повідомлена ОСОБА_4 , мали місце уже під час строку дії обраного відносно останнього запобіжного заходу.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

Таким чином, слідчий суддя вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не навчається, є неповнолітнім, постійного джерела доходу немає, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, є неповнолітнім, раніше не судимий, що не спростовує наявність встановлених слідчим суддею ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень.

Необхідно враховувати той факт, що вчинені кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 були спрямовані на вчинення злочинів проти власності.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

При оцінці доводів слідчого, щодо існування обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою до підозрюваного було застосовано запобіжний захід, слідчий суддя доходить висновку про існування потреби у проведенні або завершенні більшої частини із зазначених нею слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обсяг яких є доволі значним і проведення яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що слідчим переконливо доведено, що існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім цього, необхідно врахувати, що постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000604 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000620 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, об`єднані матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від 10.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 186 КК України об`єднано в одне провадження за №0000604 про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На переконання слідчого судді, зазначене свідчить про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тобто до 30.10.2024.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, що до теперішнього часу досудове розслідування не завершене, у зв`язку із складністю провадження, та необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій для повного дослідження і встановлення всіх обставин, які мають значення.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам встановлених слідчим суддею, передбаченим ст. 177 КПК України.

Cлідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання вказаним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Cлідчий суддя враховує, що відносно ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, та що сааме під час строку дії такого, ним імовірно вчинено нові кримінальні правопорушення, згідно матеріалів клопотання.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоровя ОСОБА_4 дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоровя ОСОБА_4 перешкоджає продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Оскільки слідчим суддею обиралася відносно підозрюваного ОСОБА_4 міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно обиралася міра запобіжного заходу у вигляді застави, а така визначалася в обов`язковому порядку як альтернатива суворого запобіжного заходу, та визначена в порядку, визначеному ст.182 КПК України, підстав для зміни визначеного судом розміру не має.

Розмір застави в сумі 60 560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.) грн. визначений раніше ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2024 необхідно залишити без змін.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити до 10 листопада 2024 року в межах строків досудового розслідування.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000604 від 26.08.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, строком до 60 днів, в межах строків досудового розслідування, а саме до 10 листопада 2024 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. ), тобто 60 560,00 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Після внесення застави у визначеному розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Розяснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.10.2024 року о 10 -00 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1