Справа № 713/3834/23
Провадження №1-в/713/57/24
УХВАЛА

іменем України

21.10.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця подання Вижницького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , від покарання, призначеного вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року за ст.ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України із застосуванням ст.70 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 ст.76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 25.10.2023 року, та приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, -

В С Т А Н О В И В :

Провідний інспектор Вижницького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 , від покарання, призначеного вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року за ст.ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України із застосуванням ст.70 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 ст.76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 25.10.2023 року.

Зазначив, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в сховище, вчинена в умовах воєнного стану та повторно та викрадення офіційного документа з корисливих мотивів. Загальна сума крадіжки становить 1700,00 грн.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон N?3886-IX). Вказаним законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з яким, дрібне викрадення чужого майна вважається, крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадянин.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімум для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Прожитковий мінімум для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», становив 2684 грн., на 2024 рік, становить 3028 грн. Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В частині адміністративного та кримінального законодавства сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року.

У зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, просить звільнити ОСОБА_3 , від покарання, призначеного вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року за ст.185 ч.4 КК України.

В судове засідання представник Вижницького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області не з`явився. До початку розгляду справи провідний інспектор Вижницького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримує.

В судове засідання прокурор не з`явився. До початку розгляду справи прокурор подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримує.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України та призначено покарання:

за ст.357 ч.1 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ст.185 ч.4 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на засудженого судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в період з 15.10.2023 року по 23.10.2023 року. Сума викрадених ОСОБА_3 коштів на час вчинення крадіжки становила 1700,00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме до ст.51 КУпАП, яку викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1342,00 грн., а розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 2684,00 грн.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, на цей час втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року внесено зміни до ст.51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

За ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пунктом 13 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Суд вважає, що в зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 0,2 неоподатковуваних мінімумів громадян, ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного за ст.185 ч.4 КК України.

Однак, ОСОБА_3 необхідно вважати засудженим вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року за ст.357 ч.1 КК України із призначенням покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Подання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2024 року за ст.185 ч.4 КК України, на підставі ст.74 ч.2 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння, за Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України.

Продовжити виконання вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.01.2024 року відносно засудженого ОСОБА_3 за ст. 357 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на засудженого судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_6