Провадження № 1-кп/643/716/24
Справа № 643/7741/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали щодо кримінального проступку, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 від 02.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Республіки Білорусь, уродженки м. Кобрин, Республіки Білорусь, яка має посвідку на постійне проживання на території України, одруженої, офіційно не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

24.06.2024 приблизно о 07:00 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за алресою: АДРЕСА_2 , почула сторонні глухі звуки, які виходили від малознайомого їй сусіда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , поверхом нижче, який шпателем зішкрябував зі стіни своєї квартири стару шпаклівку, роблячи це, на його думку, тихенько, вважаючи, що його дії не заважають іншим мешканцям відпочивати у своїх помешканнях. ОСОБА_3 , припустивши, що ці звуки видає її сусід ОСОБА_4 , будучи роздратованою від цього, агресивно налаштованою по відношенню до нього, взяла з дому газовий балончик під назвою «Перець» зі сьозогінним газом всередині, вийшла зі своєї квартири, спустилася до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає сусід ОСОБА_4 , і постукала в двері його квартири. Двері вказаної квартири їй відчинив ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 попрохала його поводитися тихіше і не заважати їй, на що ОСОБА_4 перепитав її, оскільки не розчув її запитання, що ще більше роздратувало ОСОБА_3 , і вона, діючи згідно раптово виниклого у неї протиправного умислу, спрямованого на вчинення насильницьких дій по відношенню ОСОБА_4 , з метою завдання йому фізичного болю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проявляючи надмірну агресію, передбачаючи настання наслідків у вигляді спричинення потерпілому фізичного болю та бажаючи його настання, умисно застосувала газовий балончик під назвою «Перець», цілеспрямовано розпиливши струмінь сльозогінного газу в обличчя ОСОБА_4 , від чого потерпілий відчув фізичний біль в очах і був вимушений в цей же день звернутися за медичною допомогою у КНП «МКЛ № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана» ХМР, де йому було встановлено діагноз «Хімічний опік коньюктиви та рогівки 1-го ступеню обох очей», а ОСОБА_3 , вважаючи свій протиправний умисел доведеним до кінця, пішла до своєї квартири.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Підстави розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Європейський суд з прав людини (надалі Суд) у своїх рішеннях акцентує, що ані текст, ані дух статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі-Конвенція) не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). До того, як можливо стверджувати, що обвинувачений чітко своєю поведінкою відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг обґрунтовано передбачити наслідки своєї поведінки (Ермі проти Iталії [ВП]). § 74, Сейдович проти Італії [ВП], § 87). Деякі гарантії статті 6, такі як право на адвоката, яке є фундаментальним правом серед тих прав, які складають поняття справедливого судового розгляду та забезпечення ефективності решти гарантій, викладених у статті 6 Конвенції, вимагають спеціального стандарту захисту - «усвідомлена та розумна відмова», встановленого у прецедентному праві Суду (Дворскі проти Хорватії [ВП], § 101; Піщальніков проти Росії § 77-79).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченої щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказана заява підписана також захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_5 , тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість такої позиції обвинуваченої, а також розуміння нею наслідків надання такої заяви.

Виходячи з того, що однією із засад кримінального провадження виступає мова, якою здійснюється кримінальне провадження, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється державною мовою, суд не може залишити поза оцінкою той факт, що обвинуваченій ОСОБА_3 , котра являється громадянкою Республіки Білорусь, було роз`яснено її право на перекладача, від якого вона відмовилася, зіславшись на вільне володіння українською мовою по тій причині, що проживає в Україні з 2013 року. Відтак гарантоване право обвинуваченої було дотримано.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального проступку, визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненому нею кримінального проступку та участь у кримінальному провадженні її захисника, суд дійшов висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченої від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК України, не суперечить завданням кримінального провадження, жодним важливим інтересам суспільства, загальним засадам кримінального провадження, передбаченим статтею 7 КПК України.

На підставі наведеного вище, обвинувальний акт може бути розглянутий без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального проступку та винуватості обвинуваченої у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Розглядаючи обвинувальний акт у спрощеному провадженні, суд встановлює відомості, що характеризують обвинуваченого, виключно на підставі даних, зібраних органом досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачена одружена, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає її щире каяття.

Суд критично оцінює посилання в обвинувальному акті на наявність такої обставини, що обтяжує покарання, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, виходячи з наступного. Станом на сьогоднішній день в Україні відсутнє законодавче регламентування поняття похилого віку. Згідно загальноприйнятого поділу, старість ділиться на три періоди: похилий (літній) вік, старечий вік та вік довгожительства. Для чоловіків похилим вважається діапазон років життя з 61 до 71. На день події кримінального проступку потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 60 років.

Тому при призначенні покарання суд не може визнати обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, яка не знаходить свого фактичного підтвердження.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченій покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків; наявність обставини, що пом`якшує покарання; відсутність обставини, що обтяжує покарання; особу винної, зокрема, її майновий стан та відсутність офіційного доходу, що унеможливлює призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт; дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 126 КК України, у виді шістдесяти годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженою у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченої під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось.

Витрати на проведення двох експертиз в Обласному бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації: висновок № 09/477-С/2024 від 03.07.2024 та висновок № 09/478-С/2024 від 03.07.2024 - не понесені.

Питання щодо речових доказів не вирішувалося у зв`язку з відсутністю таких.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. 2, 7, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити їй покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженою у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1