У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любине Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , строком до 29 жовтня 2024 року, включно. Зобов`язано підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

підозрюваний ОСОБА_6 .

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , строком до 29 жовтня 2024 року, включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, що при оцінці ризиків слідчим суддею недостатньо враховано обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу самого підозрюваного, як того вимагає ст. 178 КПК України. Зокрема, не надано належної оцінки стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 та у зв`язку з цим його здатності виконати умови застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а тому відносно нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, 28 серпня 2024 року близько 17:50 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , з невстановлених мотивів, вирішив умисно знищити чуже майно, а саме транспортний засіб «Москвич 412», д.н.з НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , яким за життя користувався батько ОСОБА_6 - ОСОБА_10 та який знаходився на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , яке перебуває у користуванні родини Сторчевого.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, взяв каністру з бензином, та підійшовши до транспортного засобу марки «Москвич 412», д.н.з Ж0498МИ, почав обливати його капот, двері та салон, однак в цей час, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки в цей час до домоволодіння за вищевказаною адресою під`їхали працівники поліції.

Далі, ОСОБА_6 побачивши працівників поліції, з метою уникнення кримінальної відповідальності, забіг у житловий будинок та замкнув зсередини замок у вхідних дверях. Перебуваючи у житловому будинку, діючи умисно, з метою протиправного пошкодження чужого майна, взяв в будинку каністру з бензином та облив бензином частину приміщення будинку, у тому числі підвіконня. При цьому частина бензину вилилася через відкрите вікно, що було помічене працівниками поліції. Діючи на реалізацію свого умислу, наявною при ньому запальничкою ОСОБА_6 підпалив його, тим самим пошкодив частину кімнати у домоволодінні АДРЕСА_1 .

З причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки працівниками ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області пожежу у кімнаті будинку було ліквідовано шляхом застосування вогнегасника та подальшого затримання ОСОБА_6 працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, вчинивши незакінчений замах на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_6 вчинив злочин проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, 28 серпня 2024 року близько 18:10 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, працівниками ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, а саме заступником начальника ВП - начальником СКП підполковником поліції ОСОБА_11 та оперуповноваженим СКП ВП №2 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 , що прибули на місце події за викликом за фактом замаху на підпал майна ОСОБА_6 , під час виконання ними службових обов`язків, після неодноразових вимог ОСОБА_6 припинити протиправну поведінку, які останній не виконав, було прийнято рішення про вжиття заходів фізичного примусу та спецзасобів до ОСОБА_6 .

Перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_13 словесно неодноразово попередили ОСОБА_6 про свій намір. Однак ОСОБА_6 на законні вимоги працівників правоохоронного органу не реагував, свою протиправну поведінку не припиняв, на адресу працівників поліції висловлювався нецензурною лайкою.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 зачинився зсередини у житловому будинку, де вчинив підпал, заступник начальника ВП - начальник СКП ВП №2 Баштанського РВП ОСОБА_11 , для проникнення та подальшого затримання ОСОБА_6 , з прикладанням фізичної сили примусово відчинив створку металопластикового вікна, через отвір якого проник до будинку.

В свою чергу ОСОБА_6 , побачивши працівника поліції ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків від вчинюваних ним дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, почав словесно висловлювати погрозу застосування насильства відносно останнього та задля реальності виконання свої протиправних намірів, взяв в будинку каністру з паливно-мастильними матеріалами (дизпаливом) та облив ним начальника СКП ВП №2 Баштанського РВП підполковника поліції ОСОБА_11 Запальничкою, яку мав при собі, Сторчевий намагався вчинити підпал, однак запальничка не спрацювала з незалежних від його волі причин. В подальшому ОСОБА_11 вибив з рук ОСОБА_6 вищевказану каністру з паливно-мастильними матеріалами.

Далі ОСОБА_6 побачив, що через вікно до будинку проник оперуповноважений СКП ВП №2 Баштанського РВП ОСОБА_12 , продовжуючи свою протиправну поведінку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно розуміючи, що перед ним перебуває ще один працівник правоохоронного органу, під час затримання із значною силою наніс своїм кулаком один удар в область правої кисті ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинив останньому перелом 5-ї кістки правої кисті, яке є середньої тяжкості тілесним ушкодженням.

Протиправні дії ОСОБА_6 були припинені в результаті затримання працівниками ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколавїській області на місці вчинення злочину, а саме у приміщенні будинку АДРЕСА_1 .

28 серпня 2024 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

29 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

30 серпня 2024 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов"язків, запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, та про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих злочинів, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, разом з тим, не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам. З урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме, цілодобового домашнього арешту буде достатньо, щоб запобігти існуючим ризикам.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

За версією органу досудового розслідування, 28 серпня 2024 року близько 17:50 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , з невстановлених мотивів, вирішив умисно знищити чуже майно, а саме транспортний засіб «Москвич 412», д.н.з НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , яким за життя користувався батько ОСОБА_6 - ОСОБА_10 та який знаходився на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , яке перебуває у користуванні родини Сторчевого.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, взяв каністру з бензином, та підійшовши до транспортного засобу марки «Москвич 412», д.н.з Ж0498МИ, почав обливати його капот, двері та салон, однак в цей час, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки в цей час до домоволодіння за вищевказаною адресою під`їхали працівники поліції.

Далі, ОСОБА_6 побачивши працівників поліції, з метою уникнення кримінальної відповідальності, забіг у житловий будинок та замкнув зсередини замок у вхідних дверях. Перебуваючи у житловому будинку, діючи умисно, з метою протиправного пошкодження чужого майна, взяв в будинку каністру з бензином та облив бензином частину приміщення будинку, у тому числі підвіконня. При цьому частина бензину вилилася через відкрите вікно, що було помічене працівниками поліції. Діючи на реалізацію свого умислу, наявною при ньому запальничкою ОСОБА_6 підпалив його, тим самим пошкодив частину кімнати у домоволодінні АДРЕСА_1 .

З причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки працівниками ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області пожежу у кімнаті будинку було ліквідовано шляхом застосування вогнегасника та подальшого затримання ОСОБА_6 працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, вчинивши незакінчений замах на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_6 вчинив злочин проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, 28 серпня 2024 року близько 18:10 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, працівниками ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, а саме заступником начальника ВП - начальником СКП підполковником поліції ОСОБА_11 та оперуповноваженим СКП ВП №2 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 , що прибули на місце події за викликом за фактом замаху на підпал майна ОСОБА_6 , під час виконання ними службових обов`язків, після неодноразових вимог ОСОБА_6 припинити протиправну поведінку, які останній не виконав, було прийнято рішення про вжиття заходів фізичного примусу та спецзасобів до ОСОБА_6 .

Перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_13 словесно неодноразово попередили ОСОБА_6 про свій намір. Однак ОСОБА_6 на законні вимоги працівників правоохоронного органу не реагував, свою протиправну поведінку не припиняв, на адресу працівників поліції висловлювався нецензурною лайкою.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 зачинився зсередини у житловому будинку, де вчинив підпал, заступник начальника ВП - начальник СКП ВП №2 Баштанського РВП ОСОБА_11 , для проникнення та подальшого затримання ОСОБА_6 , з прикладанням фізичної сили примусово відчинив створку металопластикового вікна, через отвір якого проник до будинку.

В свою чергу ОСОБА_6 , побачивши працівника поліції ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків від вчинюваних ним дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, почав словесно висловлювати погрозу застосування насильства відносно останнього та задля реальності виконання свої протиправних намірів, взяв в будинку каністру з паливно-мастильними матеріалами (дизпаливом) та облив ним начальника СКП ВП №2 Баштанського РВП підполковника поліції ОСОБА_11 Запальничкою, яку мав при собі, Сторчевий намагався вчинити підпал, однак запальничка не спрацювала з незалежних від його волі причин. В подальшому ОСОБА_11 вибив з рук ОСОБА_6 вищевказану каністру з паливно-мастильними матеріалами.

Далі ОСОБА_6 побачив, що через вікно до будинку проник оперуповноважений СКП ВП №2 Баштанського РВП ОСОБА_12 , продовжуючи свою протиправну поведінку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно розуміючи, що перед ним перебуває ще один працівник правоохоронного органу, під час затримання із значною силою наніс своїм кулаком один удар в область правої кисті ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинив останньому перелом 5-ї кістки правої кисті, яке є середньої тяжкості тілесним ушкодженням.

Протиправні дії ОСОБА_6 були припинені в результаті затримання працівниками ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколавїській області на місці вчинення злочину, а саме у приміщенні будинку АДРЕСА_1 .

28 серпня 2024 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

29 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до п`яти років, та у вчиненні тяжкого злочину проти власності, санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризиків передбачених п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, з урахуванням того, що підозрюваний, раніше не судимий, є інвалідом 2 групи безстроково, перебуває на обліку у лікаря психіатра, має постійне місце проживання, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не повідомлено, такі ризики є незначними.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, про не доведення прокурором обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має визначене місце проживання, є інвалідом 2 групи безстроково, перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Апеляційний суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, для досягнення мети запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді