справа № 208/8383/24
№ провадження 1-кс/208/1483/24
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР №0001085 від 23.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого початкову загальну освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16.05.2019 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на строк до 4 років позбавлення волі. 24.07.2019 прибув до Синельниківської виправної колонії Дніпропетровської області №94;

-31.07.2024 до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в межах кримінального провадження №0000908 від 19.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР №0001085 від 23.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у відношенні ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. На підставі ч.3 ст.183, п.2 ч.5 ст.183 КПК України визначати розмір застави - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 20.08.2024 у період часу з 09:00 год. по 20:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 перебував біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та у останнього виник умисел на проникнення до вказаної території з метою викрадення звідти майна, яке знаходилося в ньому та могло мати майнову цінність.

Діючи повторно, реалізуючи свій протиправний умисел, 20.08.2024 у період часу з 09:00 год. по 20:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану введенного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ (з подальшими змінами), усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 підійшов до хвіртки воріт території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає потерпілий ОСОБА_7 , та шляхом відчинення хвіртки, зайшов на вказану територію домоволодіння. Таким чином ОСОБА_6 проник до вказаного домоволодіння.

Знаходячись на території вказаного домоволодіння, продовжуючи реалізовувати свій злочинний протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, 20.08.2024 у період часу з 09:00 год. по 20:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи повторно, викрав з приміщення вольєру бетономішалку «КЕНТАВР», об`ємом 125 л., вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи, складає 3 528 гривень 13 копійок.

Заволодівши викраденим майном, та утримуючи його при собі, ОСОБА_6 , місце вчинення злочину залишив, тобто отримав змогу розпорядитися майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 3 528 гривень 13 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, поєднане із проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28.08.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлений про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином останній повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 ,

-показаннями свідка ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду предмету;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_8 ;

-речовими доказами, іншими доказами у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків (неодружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, як і немає постійного доходу, оскільки не має місця роботи, має посередню характеристику та неодноразові судимості), крім цього останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. При цьому у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, загроза реального відбуття з високою ймовірністю спонукають підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування, суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вказує на те, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, що може виразитися у вигляді втечі. Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - не встановлено.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину і ці обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрюваного особа може переховуватися від органу досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважає, що наслідки ризику втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними, ніж покарання і його процедура виконання покарання.

2. Незаконно впливати на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Перебування підозрюваного ОСОБА_6 поза межами установ, що утримують осіб під вартою, створює загрозу здійснення впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, так як з деякими перебуває у тісних відносинах, особисто знайомий (що видно з протоколів допиту останніх). Крім того, після отримання копій матеріалів кримінального провадження, як додаток до вказаного клопотання, ОСОБА_6 , отримав доступ до персональних даних потерпілого та свідків (повні анкетні дані, адреси реєстрації та проживання, абонентські номери). Обґрунтованість даного ризику обумовлена тим, що ОСОБА_6 розуміючи ступінь тяжкості вчинення злочину, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, може самостійно, або заручившись підтримкою інших осіб, негативно впливати на психологічний та моральний стан потерпілого та свідків, безперешкодно спровокувати та викликати у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, шляхом вмовлення, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом, оскільки є особою раніше судимою за злочини проти життя та здоров`я з метою уникнення покарання за вчинений злочин. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо.

Вважаю, що ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним.

3. Вчините інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України):

Підозрюваний ОСОБА_6 вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення майнової спрямованості, не має офіційного працевлаштування, не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя останнього, що свідчить про те, що він й у подальшому буде вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості з корисливих мотивів. Отже, може продовжувати свою протиправну діяльність. Орган досудового розслідування вважає, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, становить небезпеку для майна суспільства. При цьому підозрюваний є раніше судимим за вчинення злочинів майнової спрямованості. Маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи обвинуваченим у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення у серпні 2024, обвинувальний акт направлено до суду, ОСОБА_6 , вчинив новий злочин проти власності. Таким чином існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи поза межами місця позбавлення волі останній може вчинити інші корисливі злочини з метою отримати дохід «легким шляхом», що характеризує його антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства.

Особлива суспільна небезпека імовірного злочину полягає у тому, що він вчиняється в умовах дії «воєнного стану в Україні». За таких обставин особисте збагачення злочинним шляхом є неприпустимим та особливо цинічним.

Вказаний ризик має місце також через те, що на даний час орган досудового розслідування встановлює факт можливого систематичного вчинення ОСОБА_6 аналогічних злочинів та вважає, що останній може продовжити вчиняти аналогічні злочини, або при здійсненні тиску на потерпілого чи свідків, вчинити інший злочин.

На думку органу досудового розслідування та прокурора, інший будь-який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та знизити ризики, які є актуальними.

В судовому засіданні прокурором підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, протоколами пред`явлення особи для впізнання, речовими доказами, характеризуючими даними на особу підозрюваного, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичні данні викладені у клопотанні та підозрі, зазначив що у скоєному він кається та просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід як то домашній арешт, так як за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , він може бути на цілодобовому домашньому арешті.

Захисник ОСОБА_5 вважав що клопотання не підлягає задоволенню, так як прокурором і слідчим не доведено існування заявлених ризиків, тому до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР №0001085 від 23.08.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий, підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами потерпілої особи, свідка, протоколами впізнання особи, та іншими доказами з їх сукупності.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 5до 8 років, тобто реальне покарання.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо), що виключає можливість забезпечення дотримання підозрюваним процесуальної поведінки, на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, так як ризик скоєння іншого кримінального правопорушення оцінюється як реальний.

Також, слідчий суддя враховуючи характеризуючи данні на підозрюваного, вважає доведеними ризики заявлені прокурором як можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення вини, так і можливого впливу на потерпілу особу та свідків, так як їх покази під час розгляду кримінального провадження сприймаються судом безпосередньо.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 185 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 3028* 20 = 60560 гривень 00 копійок, яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, --

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати в межах кримінального провадження №0001085 від 23.08.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України строком до 27 жовтня включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює грошовій сумі розміром 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 27 жовтня включно, а саме:

1) своєчасно прибувати за першою вимогою до слідчих слідчої групи, прокурорів групи прокурорів, слідчого судді, суду в межах кримінального провадження №0001085 від 23.08.2024, залежно від стадії кримінального провадження;

2)не відлучатися за межі м. Кам`янське Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)не спілкуватися із потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1