Справа №613/1302/24 Провадження № 1-кс/613/396/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року

Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000406 від 31 липня 2024 року, про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозова Богодухівського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:

23 листопада 2022 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки,

підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000406 від 31 липня 2024 року, погоджене прокурором Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , до 3 місяців, в межах строків досудового розслідування, до 01 листопада 2024 року.

Клопотання слідчий мотивує тим, що СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000406 від 31 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 липня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, у денну пору доби, розпочав керування легковим автомобілем марки BMW моделі 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги п. 2.9.а Правил Дорожнього руху України, що передбачаються заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В подальшому ОСОБА_6 , керуючи легковим автомобілем марки BMW моделі 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приблизно о 10.40.год., рухаючись по площі Незалежності в напрямку площі Соборності в м. Богодухів Харківської області, в межах населеного пункту, зі швидкістю руху не менше 86 км/год., в порушення Правил Дорожнього руху України, діючи з злочинною самовпевненістю, не вибрав безпечної швидкості та її зміни, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись в безпеці своїх дій, обрав такі прийоми керування автомобілем, при яких допустив втрату контролю над керуванням вищевказаного автомобілю, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився на краю проїжджої частини по ходу руху автомобіля марки BMW моделі 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також здійснив зіткнення з автомобілями, які знаходилися припарковані на краю проїжджої частини по ходу його руху, а саме: автомобілем марки Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобілем марки Daewoo Sens реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобілем марки Hyundai Accent реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобілем марки Opel Vivaro реєстраційний номер НОМЕР_5 , в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_6 , відповідно до висновку комплексної судової експертизи, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.4, та 12.9 б) Правил дорожнього руху, де зазначено:

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п. 12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість , зазначену в пунктах 12.4-12.7 , на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , який знаходився на краю проїжджої частини по ходу руху автомобіля марки BMW моделі 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку експерта №12-14/224-БГ/24 від 06 вересня 2024 року отримав тілесні ушкодження, а саме: ЗТГК у вигляді струсу головного мозку, закрита тупа травма грудної клітини у вигляді саден на тулубі, переломів І, ІІ, ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ, ІХ, Х ребер зліва та VІ ребра справа, забою легень, розриву лівої легені, парциального пневмотораксу зліва, двобічного малого гідротораксу , закритий компресійний перелом тіл Т6 та L1 хребців без ускладнень, лінійні переломи остистих відростків Т5, Т7, Т9 хребців, дрібно уламковий перелом альвеолярного паростка верхньої щелепи на рівні 15-11 зубів, повний вивих 15-11 зубів, забійна рана правого кута рота.

За ступенем тяжкості ушкодження, що малися у ОСОБА_7 кваліфікуються: ЗТГК у вигляді струсу головного мозку , забійна рана правого кута рота легке тілесне ушкодження; закритий компресійний перелом тіл Т6 та L1 хребців без ускладнень, лінійні переломи остистих відростків Т5, Т7, Т9 хребців, дрібно уламковий перелом альвеолярного паростка верхньої щелепи на рівні 15-11 зубів, повний вивих 15-11 зубів середньої тяжкості тілесні ушкодження; закрита тупа травма грудної клітини у вигляді саден на тулубі, переломів І, ІІ, ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ, ІХ, Х ребер зліва та VІ ребра справа, забою легень, розриву лівої легені, парциального пневмотораксу зліва, двобічного малого гідротораксу тяжкі тілесні ушкодження.

У даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля марки BMW моделі 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

31 липня 2024 року о 12.00 год. ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 серпня 2024 року о 11.31 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 -1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З урахуванням зібраних в ході розслідування доказів, 18 вересня 2024 року о 11.15 год. підозрюваному ОСОБА_6 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31 липня 2024 року, в якому зафіксовано обстановку дорожньо-транспортної пригоди;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31 липня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , щодо обставин вчинення ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, яка мала місце 31 липня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , щодо обставин вчинення ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, яка мала місце 31 липня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , щодо обставин вчинення ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, яка мала місце 31 липня 2024 року;

- висновком експерта від 02 вересня 2024 року № КСЕ-19/121-24/23090 за результатами комплексної судової експертизи відповідно до якого в діях ОСОБА_6 , є невідповідності вимогам 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки перебували у причинному зв`язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди;

- висновком експерта від 03 вересня 2024 року № СЕ-19/121 -24/23095-ІТ за результатами судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого в діях ОСОБА_6 є невідповідності вимогам 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки перебували у причинному зв`язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди;

- висновком експерта від 03 вересня 2024 року № СЕ-19/121-24/23096-ІТ за результатами судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого в діях ОСОБА_6 , є невідповідності вимогам 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки перебували у причинному зв`язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди;

- висновком експерта від 06 вересня 2024 року № 12-14/224-БГ/24 за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якого визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які отримав ОСОБА_7 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 липня 2024 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 липня 2024 року;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 16 годину 15 хвилин 31 липня 2024 року перебував в стані алкогольного (1,53) та наркотичного сп`яніння.

З огляду на викладене ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 -1 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Під час досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 -1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання що може бути застосована до нього складатиме від трьох до восьми років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця заробітку, що може підтверджувати його не прив`язаність до проживання у певній місцевості, а тому маються достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим намагатися уникнути кримінальної відповідальності, за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілого існує у зв`язку із тим, що показання надані на стадії досудового розслідування судом не беруться до уваги при судовому розгляді провадження, а фактично основними свідками по кримінальному провадженню є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_7 які є місцевими мешканцями м. Богодухів, крім того ОСОБА_6 підтримує товариські відносини зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому є достатні підстави вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно вплинути на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 , з метою надання ними свідчень на його користь, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК- України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, а саме 23 листопада 2022 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, в період іспитового строку, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, будучи працездатною особою, однак ніде не працюючи, вчинив новий тяжкий злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, а також про антисоціальну спрямованість його поведінки.

При цьому обрання більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не виключається можливість переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, а також можливість незаконного впливу на потерпілого, який є мешканцем м. Богодухіва Харківської області, та свідків, які підтримують з підозрюваним ОСОБА_6 товариські стосунки, та вчиненню нових злочинів ризиків.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконно вплинути на свідків та потерпілого, а також ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення унеможливлює застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання і домашнього арешту.

Крім цього, відсутність постійного заробітку позбавить можливості ОСОБА_6 належним чином дотримуватись умов домашнього арешту.

Також неможливе обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки так, як вказаний запобіжний захід жодним чином не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

02 серпня 2024 року слідчим суддею Богодухівського районного суду Харківської області, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 28 вересня 2024 року, включно.

Строки досудового розслідування, які закінчуються 01 жовтня 2024 року, продовжено керівником Богодухівської окружної прокуратури Харківської області, до 3-х місяців, тобто до 01 листопада 2024 року, оскільки завершити досудове розслідування, не представляється можливим, необхідно отримати висновок судово молекулярно - генетичної експертизи, висновок експерта за результатами судової автотехнічної експертизи, отримати висновок експерта за результатами судової експертизи , отримати довідки про вартість витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_7 , вирішити питання, щодо забезпечення цивільного позову потерпілою стороною внаслідок дорожньо транспортної пригоди, відкрити та надати доступ сторонам до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просив його задовольнити, вказуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою вину визнав, щиро розкаявся у скоєному, просив не продовжувати йому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечив, оскільки на думку сторони захисту ризики вказані слідчим у клопотанні є абстрактними, необгрунтованими та недоведеними стороною обвинувачення виходячи з наступного. Ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Підозрюваний був і залишається у м. Богодухові, він є військовозобов`язаним, в країні запроваджено воєнний стан у зв`язку з чим йому і так заборонено виїжджати за межі України, більш того, у нього навіть відсутній закордонний паспорт. Окрім цього, підозрюваний не покинув місце ДТП та чекав приїзду співробітників поліції. Також, у зв`язку з запровадженням воєнного стану встановлено велику кількість блок постів, як в населених пунктах, так і поза їх межами, на яких здійснюють чергування не лише військові, а і співробітники поліції та підозрюваний чітко розуміє, що за таких обставин неможливе переховування. Щодо ризику незаконного впливу на свідків сторони обвинувачення та вчинення нового злочину, зазначив, що в протоколах допиту свідків відсутні їх повідомлення про те, що підозрюваний впливає чи якимось чином може вплинути на них, а сам підозрюваний свою вину у скоєному правопорушенні визнає та має бажання сприяти слідству для об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального правопорушення, а тому він не має жодних намірів впливати на свідків та вчиняти інше кримінальне правопорушення. На даний час підозрюваний, завдяки своїй матері, компенсував потерпілому майнову шкоду заподіяну ним та передав йому грошові кошти у розмірі приблизно 51 000 грн., що підтверджується копіями відповідних розписок. Такі дії підозрюваного повністю спростовують доводи слідчого про те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого. Отже, ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України є абстрактними, надуманими та нічим не обґрунтованими, що унеможливлює їх існування. Таким чином, з врахуванням ставлення підозрюваного до інкримінованого йому правопорушення (щирого каяття, визнання вини та компенсації потерпілому матеріальної шкоди) навіть за наявності вказаних слідчим ризиків, вважає, що запобігти їм може більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Окрім цього, дана категорія правопорушень передбачає можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Відтак, ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу підозрюваному було визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн., тобто максимальний розмір застави передбачений ч.5 ст.182 КПК України. В свою чергу, згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Щодо майнового стану підозрюваного, то він не працює, у нього відсутнє будь-яке майно, а тому навіть мінімальний розмір застави буде суттєвим тягарем та перспектива її втрати у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Просив в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування відмовити.

Слідчий суддя вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання в їх сукупності, приходить до слідуючого.

Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 31 липня 2024 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000406, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

31 липня 2024 року о 12.00 год. ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 серпня 2024 року о 11.31 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 -1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

02 серпня 2024 року слідчим суддею Богодухівського районного суду Харківської області відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28 вересня 2024 року, включно.

З урахуванням зібраних в ході розслідування доказів, 18 вересня 2024 року о 11.15 год. підозрюваному ОСОБА_6 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Постановою прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області від 23 версня 2024 року, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні , внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000406 від 31 липня 2024 року , до трьох місяців, тобто до 01 листопада 2024 року, оскільки закінчити досудове розслідування у передбачені строки не представляється можливим.

Відповідно до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути зарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року по справі «Чеботарі проти Молдови», Європейський Суд з прав людини зазначив " Суд повторює, що для того, щоб арешт по обгрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідувань («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваному ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та потерпілого або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення відповідальності, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26.07.2001).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою, на даному етапі досудового розслідування, в повній мірі відповідає меті його застосування, забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатнім.

Доводи сторони захисту щодо особи ОСОБА_6 та те, що останній був і залишається у м. Богодухові, він є військовозобов`язаним, наміру залишати своє місце проживання він не має, на свідків не впливає, частково компенсував потерпілому спричинену матеріальну шкоду, щиро кається у скоєному, визнає вину, суд не вважає необґрунтованими, оскільки досудове слідство по даній справі не закінчено і ризики зазначені у клопотанні існують на даний час.

Крім того, захисник підозрюваного просив зменшити суму застави, оскільки ОСОБА_6 не працює, у нього відсутнє будь яке майно, тому завідома непомірна застава для особи спотворює сутність запобіжного заходу, яка призводить до безальтернативності тримання під вартою, через реальну неможливість внесення особою застави і може свідчити про елементи тиску на неї з боку сторони обвинувачення для досягнення результату протилежного від легального об`єктивного встановлення істини змагальними процесуальними засобами

Суд не приймає до уваги посилання захисника, на зменшення суми застави, оскільки згідно наданих останнім документів мати ОСОБА_6 сплатила потерпілому ОСОБА_7 частину спричиненої матеріальної шкоди в сумі близько 51 000 грн. Крім того, на даний час вирішується питання щодо визначення матеріальної шкоди спричиненої потерпілим по справі.

Отже враховуючи сукупність обставин, а саме: даних про особу підозрюваного, який раніше судимий, підозрюється у скоєнні злочину в період іспитового терміну, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, не одружений, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що може спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та суду, той факт, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та здійснювати фізичний та психологічний тиск відносно останніх, а досудове слідство по даній справі не закінчено, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 листопада 2024 року, в межах строків досудового слідства.

Керуючись ст.ст. 107, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000406 від 31 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України , про продовження строку тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити в межах досудового слідства, до 01 листопада 2024 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя