Справа № 1/445/11-к
Номер провадження:1/521/9/24
У Х В А Л А

06 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190; ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.4 ст.28, ч.1 ст.162; ч.4 ст.28, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_8 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_15 за ч.1 ст.255; ч.4 ст.190; ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_10 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України, а також

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця пгт. Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч. 4 ст.190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину у складі злочинної організації.

Протягом часу, починаючи з початку 2001 по 2009 рік Особа1, будучи організатором злочинного угруповання, здійснював його управління, брав безпосередню участь у скоєнні злочинів, спрямованих на незаконне набуття права, на майно та заволодіння чужим майном громадян квартирами та житловими будинками, шляхом обману та зловживання довірою, та іншим чужим майном громадян, шляхом його відкритого заволодіння, а також здійснення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

У вересні 2003 року, Особа1 вступив у попередню злочинну змову з Особа21, Особа10, Особа22, ОСОБА_9 та Особа3, відвівши їм ролі безпосередніх виконавців скоєння злочину, спрямованого на незаконне заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_16 , шляхом обману та зловживання довірою останньої.

ОСОБА_9 та Особа3, будучи учасниками злочинної організації, організованої та очолюваної Особа1, добровільно дали згоду на участь у скоєнні злочину, спрямованого на незаконне заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_16 , а саме:

- згідно з відведеними ним ролями, Особа3, діючи згідно заздалегідь розробленого Особа1 злочинного плану, спрямованого незаконне заволодіння майном ОСОБА_16 , у невстановленому слідством місці на невстановленому слідстві комп`ютері виконав текст у тому, що він нібито отримав від ОСОБА_9 200 гривень, як послуга наданої їм нібито при купівлі ОСОБА_17 у ОСОБА_16 квартири АДРЕСА_2 , а також написав, що зобов`язався від імені ОСОБА_16 нотаріально оформити із ОСОБА_9 договір купівлі-продажу вказаної квартири. Після написання вказаної розписки, Особа3 передав її ОСОБА_9 для надання до суду як доказ.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , діючи відповідно до відведеної йому ролі, відповідно до заздалегідь розробленого Особа1 злочинного плану, спрямованого незаконне заволодіння майном ОСОБА_16 отримав від Особа22, підписані ОСОБА_16 документи, а від Особа3 виготовлену ним розписку та 23.09.2003 подав до Малиновський районний суд м. Одеса позов про стягнення з ОСОБА_16 107 000 гривень у зв`язку з нібито її ухиленням від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, тим самим навмисне приховав від суду фактичні обставини її складання.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_9 змінив, позовні вимоги та просив суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на дану квартиру.

Під час судового розгляду, 18.09.2003 ОСОБА_9 , ввів в оману суд і показав, що ОСОБА_16 продала йому квартиру АДРЕСА_2 та отримала від нього 107000 гривень, підписавши у простій письмовій формі договір купівлі-продажу та зобов`язалася не пізніше 19.09.2003 нотаріально оформити угоду купівлі-продажу, але ухиляється від своїх зобов`язань.

Особа3, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, спрямованим на заволодіння квартирою ОСОБА_16 визнав судовий позов.

Суддя Малиновського районного суду м.Одеса ОСОБА_18 , не обізнаний з злочинною діяльністю Особа1, Особа22, ОСОБА_19 , Особа3 зобов`язав останнього забезпечити явку ОСОБА_16 у судове засідання на 30.10.2003, надавши йому відповідний порядок денний про виклик до суду.

Особа3, не маючи наміру повідомляти ОСОБА_16 про явку до суду, повістку їй не передав і про день та час слухання розгляду позову не повідомив.

30.10.2003 суддя Малиновського районного суду м. Одеса ОСОБА_18 , за відсутності ОСОБА_16 , задовольнив позов ОСОБА_9 , визнав дійсним укладену 18.09.2003 між ОСОБА_16 та ОСОБА_9 угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та визнав за ним право власності на вказану квартиру.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_9 надав у Малиновський районний суд м.Одеси заяву про зняття заборони в КП «ОГБТІ та РОН» видачі будь-кому будь-яких документів та реєструвати кому-небудь будь-які документи, що встановлюють право на квартиру АДРЕСА_2 , накладеного на його клопотання.

Одночасно з цією заявою, Особа3 подав до суду як представник ОСОБА_16 , заява від її імені, де вказав, що копію заяви про зняття арешту, наданого ОСОБА_9 вона отримала і з ним цілком згодна.

Продовжуючи злочинні дії та діючи відповідно до розробленого Особа1 плану, спрямованого на незаконне заволодіння квартирою ОСОБА_16 шляхом її виселення, 22.11.2003 ОСОБА_9 уклав з Особа1 у простій письмовій формі договір оренди квартири АДРЕСА_2 .

30.10.2005 ОСОБА_17 зареєстрував у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» рішення про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2003.

Таким чином, ОСОБА_17 , своїми умисними діями, що виразилися в участі у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинених злочинною організацією, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 255 КК України.

ОСОБА_9 , у вересні 2003 року дав добровільну згоду організатору та керівнику злочинної організації Особа1 на вчинення за попередньою змовою з учасниками злочинної організації Особа21, Особа10, Особа22 та Особа3 на незаконне заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_16 , за таких обставин :

Так, Особа1, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, з корисливих спонукань, розробив єдиний план злочинних дій, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном та набуттям права на це майно, а саме квартирою АДРЕСА_2 , шляхом обману та шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_16 , що належала їй на праві власності, задіяв для його вчинення окрему злочинну групу з членів своєї злочинної організації Особа21, Особа10, Особа22, ОСОБА_17 та Особа3

Так, Особа10, діючи згідно із заздалегідь розробленим Особа1 злочинним планом і згідно з розподіленими ролями займалася пошуком громадян, які потребували грошової допомоги.

У вересні 2003 року Особа10 від своєї знайомої ОСОБА_20 , яка не була обізнана про її злочинну діяльність, дізналася про ОСОБА_16 , яка потребувала грошей у кредит у сумі 3.000 доларів США для сімейних потреб.

23.09.2003 Особа10, згідно з розподіленими ролями, зустрілася з ОСОБА_16 на перехресті вулиць Лейтенанта Шмідта і Пантелеймонівської в м. Одесі, де під час розмови запросила її до офісу, розташованого по АДРЕСА_3 , де в свою чергу познайомила з ОСОБА_21 як з особою, обізнаною у питаннях кредитування населення.

Особа21, діючи згідно зі своєю роллю в заздалегідь розробленому Особа1 плані, не маючи наміру виконати обіцяне, під час розмови з ОСОБА_16 , увійшов до неї у довіру, переконавши останню у вигідності одержання кредиту на велику суму, з якої вона для себе візьме необхідні їй 3000 доларів США, а решту віддасть йому на розвиток його бізнесу, із правом її входження до даного бізнесу в якості інвестора, з подальшим отриманням відсотків від доходів

ОСОБА_16 , довіряючи Особа21 і будучи впевненою у правдивості його слів погодилась на його умови.

Особа10, діючи згідно зі своєю роллю, повідомила ОСОБА_16 про необхідність прийти 23.09.2003 до товариства «МІАР» (ломбард) за адресою: АДРЕСА_4 для остаточного вирішення питання про надання їй кредиту.

23.09.2003 у невстановлений слідством час ОСОБА_16 , зустрівшись із Особа10 і Особа21 біля приміщення товариства «МІАР» (ломбард) за адресою: АДРЕСА_4 , і, будучи впевненою, що кредит їй буде видано даним підприємством, дала згоду на зустріч із його співробітником.

Продовжуючи свої злочинні дії та діючи відповідно до розподілених ролей, Особа21 та Особа10 пройшли до кабінету директора товариства «МІАР» (ломбард), де перебував Особа22, якого представили ОСОБА_16 , як особу, що займатиметься її питанням, не повідомляючи її, що він не є співробітником цього підприємства.

Особа22, діючи відповідно до своєї ролі за заздалегідь розробленим Особа1 злочинним планом, у порушення вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001, не маючи ліцензії на проведення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, знаходячись у кабінеті директора товариства «МІАР» (ломбард), за адресою: АДРЕСА_4 , не повідомляючи ОСОБА_16 , що він не є працівником цього підприємства, повідомив останній, що зможе надати їй кредит, але під заставу її квартири, яку попередньо необхідно оглянути та оцінити для визначення суми кредиту.

ОСОБА_16 , сприймаючи Особа22, як уповноважену особу, наділену державою правом надання фінансових кредитів, погодилася на огляд своєї квартири. Того ж дня, Особа22 візуально оглянув квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_16 на праві власності, і повідомив, не називаючи суми, що може видати гроші в кредит під заставу цієї квартири цього самого дня, але їй необхідно взяти із собою правовстановлюючі документи на квартиру. Після чого вони повернулися в офіс товариства «МІАР» (ломбард) для обговорення питання щодо суми кредиту.

Дорогою до офісу Особа22, переконавшись, що ОСОБА_16 узяла правовстановлюючі документи, повідомив їй, що може надати їй кредит у сумі 10000 доларів США під заставу квартири строком на 1 рік. ОСОБА_16 погодилася на цю суму, оскільки їй терміново потрібні були 3000 доларів США, а інші 7000 доларів США вона обіцяла передати Особа10 і Особа21 для розвитку їхнього бізнесу.

В офісі підприємства «МІАР» (ломбард) за адресою: АДРЕСА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підписання ОСОБА_16 добровільно документів, необхідних для подальшого подання їх до суду як доказів та отримання законного рішення суду про позбавлення, ОСОБА_16 права власності на квартиру, зловживаючи довірою шляхом обману, повідомив ОСОБА_16 , що отримання нею 10000 доларів США під заставу її квартири буде відбуватись шляхом підписання формальних договору купівлі-продажу без нотаріального посвідчення, а також договору оренди цієї квартири , які не матимуть ніякою юридичної сили, а також інших документів, які виступатимуть гарантією повернення нею кредиту.

ОСОБА_22 , не маючи підстав не довіряти Особа22, погодилася на його умови та заповнила і підписала заднім числом під його диктовку надані ним бланки договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , згідно з текстом якого вона продала квартиру невідомому їй ОСОБА_9 ; договору найму своєї ж квартири за 400 доларів США у невідомого їй Особа1, як підтвердження того, що вона бере кредит під щомісячні 4% від суми в 10000 доларів США; бланк розписки про одержання нею нібито у ОСОБА_9 107000 гривень як повної та остаточної оплати за нібито продану нею вищевказану квартиру; бланк заяви до місцевого Малиновського районного суду м. Одеси про те, що вона отримала копію позовної заяви ОСОБА_9 до ОСОБА_16 та невідомого Особа3 про стягнення шкоди, зі змінами про визнання правочину дійсним та визнання права власності; бланк заяви про розгляд цивільного позову в Малиновському районному суді м. Одеса. При цьому, Особа22 пальцем руки швидко вказував ОСОБА_16 на незаповнені строки та швидко диктував їй фрази російською мовою, які вона занотовувала, не надаючи можливості їй прочитати тексти документів загалом, запевняючи її, що хвилюватися не потрібно і його дії законні.

Після заповнення та підписання ОСОБА_16 усіх документів, Особа22, зловживаючи довірою останньої, з метою не допущення її до розгляду в майбутньому судового позову та отриманні від неї довіреності на учасника їхнього злочинного угруповання Особа3 на представлення інтересів ОСОБА_16 в суді, повідомив останню, що однією з обов`язкових умов надання кредиту, є оформлення нею довіреності на ім`я Особа3 ОСОБА_16 , довіряючи Особа22, погодилася видати довіреність, згідно з якою вона уповноважила Особа3 бути її представником у суді.

24.09.2003, ОСОБА_16 , не маючи підстав не довіряти Особа22 прибула до нотаріальної контори по АДРЕСА_3 , де приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_23 , будучи не поінформованою про злочинну діяльність Особа1, Особа21, Особа10, Особа22, ОСОБА_17 та Особа3 нотаріально засвідчила підпис ОСОБА_16 у довіреності серії ВАМ №804970 від 24.09.2003, згідно з якою ОСОБА_16 уповноважила Особа3 бути її представником у всіх судових та інших державних установах. Після чого, передала цю довіреність Особа22

Переконавшись у тому, що ОСОБА_16 повністю заповнила і підписала всі документи, Особа22 видав їй 9000 доларів США, пояснивши, що 600 доларів США він взяв за послуги з оформлення кредиту, а 400 доларів США як оплату відсотків за кредитом за перший місяць.

Заповнені та підписані ОСОБА_16 документи, а також отримані ним шляхом обману правовстановлювальні документи на квартиру, Особа22 передав учаснику злочинного угруповання ОСОБА_9 для подальшої реалізації злочинного плану по заволодінню шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_2 .

Учасник злочинного угруповання Особа3, відповідно до своєї ролі та діючи згідно із заздалегідь розробленим Особа1 злочинного плану, спрямованого на незаконне заволодіння майном ОСОБА_16 , у невстановленому слідством місці на невстановленому слідством комп`ютері виконав текст про те, що він нібито отримав від ОСОБА_9 200 гривень, як послугу, надану ним під час купівлі ОСОБА_9 у ОСОБА_16 квартири АДРЕСА_2 , а також написав, що зобов`язується від імені ОСОБА_16 нотаріально оформити з ОСОБА_9 договір купівлі-продажу вказаної квартири. Після написання зазначеної розписки Особа3 передав її ОСОБА_9 для надання до суду як доказ.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 діючи згідно з відведеною йому роллю, за заздалегідь розробленим Особа1 злочинним планом, спрямованим на незаконне заволодіння майном ОСОБА_16 , одержав від Особа22 підписані ОСОБА_16 документи, а від ОСОБА_24 виготовлену ним розписку. 23.09.2003 подав до Малиновського районного суду м. Одеси позов про стягнення з ОСОБА_16 107000 гривень у зв`язку з її ухиленням від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, тим самим навмисне приховав від суду фактичні обставини його укладення.

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 змінив позовні вимоги та просив суд визнати дійсним правочин купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на дану квартиру.

Під час судового розгляду, 18.09.2003 ОСОБА_9 , ввів в оману суддю і показав, що ОСОБА_16 продала йому квартиру АДРЕСА_2 та отримала від нього 107000 гривень, підписавши в простій письмовій формі договір купівлі-продажу та зобов`язалася не пізніше 19.09.2003 нотаріально оформити угоду купівлі-продажу, але ухилилася від своїх обов`язків.

Учасник злочинного угруповання Особа3, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, спрямованим на заволодіння квартирою ОСОБА_16 визнав судовий позов.

Суддя Малиновського районного суду м. Одеса ОСОБА_18 , будучи не обізнаним про злочинну діяльність Особа1, Особа22, ОСОБА_9 , Особа3, зобов`язав останнього забезпечити явку ОСОБА_16 у судове засідання на 30.10.2003, передавши йому відповідну повістку.

Особа3, не маючи наміру повідомляти ОСОБА_16 про її виклик до суду, повістку їй не передав і про день і час розгляду позову не повідомив.

30.10.2003 суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_25 , за відсутності ОСОБА_16 , задовольнив позов ОСОБА_9 , визнавши дійсним укладену 18.09.2003 між ОСОБА_16 та ОСОБА_9 угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , та визнав за ним право власності на зазначену квартиру. Рішення набрало законної сили 01.12.2003.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 у складі злочинної організації надав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву про зняття заборони в КП «ОМБТІ та РОН» на видачу будь-кому будь-яких документів та реєструвати будь-кому будь-які правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2 , яка накладена за його клопотанням.

Одночасно з цією заявою, учасник злочинної організації Особа3 подав до суду як представник ОСОБА_26 , заяву від її імені в , в якій вказав, що копію заяви про зняття арешту за позовом, поданим ОСОБА_9 , вона отримала та з нею повністю згодна.

22.11.2003 ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії та діючи згідно з розробленим Особа1 планом, здійснив дії з незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_16 , шляхом її виселення уклавши у простій письмовій формі договір оренди квартири з Особа1 на квартиру АДРЕСА_2 .

30.10.2005 ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, зареєстрував в «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за собою право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення Малиновського районного суду від 30.10.2003.

15.08.2005 ОСОБА_16 на рішення Малиновського районного суду від 30.10.2003 направила апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

01.02.2006 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області, розглянувши скаргу ОСОБА_16 , її задовольнила, скасувавши рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2003 і направила справу на новий розгляд.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_16 колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Одеської області у своєму рішенні зазначила, що ОСОБА_16 у встановленому порядку про час і місце судового засідання, призначеного на 30.10.2003, повідомлена не була.

Наявна в матеріалах справи судова повістка на 30.10.2003, отримана Особа3 для передачі ОСОБА_16 , не є належним повідомленням, оскільки не містить відміток про вручення її ОСОБА_16 . Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про вручення ОСОБА_16 копії позовних вимог, що були змінені ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої злочинні дії, відповідно до своєї ролі, Особа1 звернувся до Громадської організації «Правозахисна організації МІАР, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_27 склав у його інтересах позовну заяву до Суворовського районного суду м. Одеси до ОСОБА_16 , третя особа ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання виконати договір найму, усунення перешкод у користуванні та її виселення.

25.05.2005 суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_28 розглянув позов за відсутності ОСОБА_16 і частково задовольнив позов Громадської організації «Правозахисна організації МІАР в інтересах Особа1 до ОСОБА_16 , третя особа ОСОБА_9 про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 12114 грн. 26 коп., зобов`язання виконати умови договору найму, усунення перешкод у користуванні та виселення її з квартири АДРЕСА_2 , а саме: стягнув з ОСОБА_16 на користь Особа1 грошову суму в розмірі 11542,83 грн., як відшкодування збитків, завданих невиконанням ОСОБА_16 умов договору найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 , зобов`язав її не чинити перешкод Особа1 у здійсненні ним у повному обсязі права користування цією квартирою та виселив ОСОБА_16 з квартири.

24.06.2005 року ОСОБА_16 подала апеляцію на рішення Суворовського районного суд м. Одеси від 25.05.2005 року.

11.10.2005 року ОСОБА_29 чоловік ОСОБА_16 звернулася до суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_16 , ОСОБА_30 треті особи : ОСОБА_9 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 18.09.2002 року, укладений між ОСОБА_30 та ОСОБА_16 , недійсним .

20.09.2006 ухвалою суду об`єднано в одне провадження позов ОСОБА_29 , до ОСОБА_16 ОСОБА_30 , третя особа ОСОБА_9 про визнання договору дарування недійсним, а також позов ОСОБА_9 до ОСОБА_16 про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

22.08.2008 суддя Суворовського районного суду м. Одеса ОСОБА_31 , розглянувши вказану цивільну справу, позов ОСОБА_29 , до ОСОБА_16 ОСОБА_30 , третя особа ОСОБА_9 про визнання договору дарування недійсним, визнанні права власності задовольнив.

Визнав, недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_32 та ОСОБА_16 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_33 , у реєстрі №1800 від 18.09.2002; визнав, що між ОСОБА_30 та ОСОБА_34 було укладено договір купівлі-продажу, а також визнав за ОСОБА_34 та ОСОБА_35 право власності за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . У задоволенні позову Громадської організації «Правозахисна організація МІАР в інтересах ОСОБА_9 до ОСОБА_16 про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотків, у загальній сумі 216937 грн. 50 коп. відмовив.

У своєму рішенні суд вказав, що Громадською організацією «Правозахисна організація МІАР не доведено факт отримання ОСОБА_16 від ОСОБА_9 позики в розмірі 107000 грн., а також судом було встановлено, що ОСОБА_16 отримала від ОСОБА_9 гроші в розмірі 107000 грн. в якості оплати за продану нею квартиру АДРЕСА_2 . Однак фактично договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не був укладений і посвідчений нотаріально. Таким чином, ОСОБА_16 повинна повернути ОСОБА_17 107000 грн., оскільки договір не відбувся.

22.08.2008 Громадською організацією «Правозахисна організація МІАР в інтересах члена цієї організації ОСОБА_9 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2008 подано апеляційну скаргу до Одеського обласного апеляційного суду.

16.12.2008 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області розглянула апеляційну скаргу Громадської організації «Правозахисна організація МІАР в інтересах її члена ОСОБА_9 та відхилила її. Залишила без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2008.

Під час розгляду цієї скарги колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області зазначила, що суд першої інстанції правильно визначив, що Громадська організація «МІАР» не довела факт одержання ОСОБА_16 від ОСОБА_9 позики в розмірі 107000 грн., а тому позовні вимоги, щодо стягнення вищезазначеної суми, а також суми боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотків не підлягають задоволенню.

Доводи Громадської організації «МІАР» про те, що ОСОБА_16 визнала факт укладення між ОСОБА_9 та нею договору позики, згідно з яким вона отримала у борг у ОСОБА_9 суму у розмірі 107000 грн., є необґрунтованим.

Таким чином, Особа1, Особа21, Особа10, Особа22, ОСОБА_9 та Особа3, діючи за попередньою змовою між собою, за заздалегідь розробленим організатором і керівником Особа1 єдиним планом, діючи згідно зі своєю роллю, з метою заволодіння чужим майном, у період з 23.09.2003 по 28.08.2008 під час видачі кредиту ОСОБА_16 під заставу її квартирою АДРЕСА_2 шляхом обману і зловживання довірою, ввели її в оману і заволоділи правовстановлювальним документом на дану квартиру, а потім і самою квартирою, заподіявши шкоду в розмірі 110948 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_9 , своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, організованою групою у складі злочинної організації, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Інкриміновані ОСОБА_9 злочини були кваліфіковані органом досудового розслідування наступним чином:

- за ч. 1 ст. 255 КК України як участь у скоєнні особливо тяжких злочинів, вчинених злочинною організацією;

- за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, організованою групою у складі злочинної організації;

Підсудним ОСОБА_9 подане письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та про закриття кримінальної справи в частині його обвинувачення у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні адвокат підсудного ОСОБА_9 , ОСОБА_36 підтримав клопотання про звільнення підзахисного ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, звернувши увагу суду, що це є обов`язковим.

Інші підсудні і захисники заперечень щодо клопотання підсудного ОСОБА_9 не висловлювали.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що підсудний є не судимим, відносно нього не порушено інших кримінальних справ та не зареєстровано інших кримінальних проваджень.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Потерпілі ОСОБА_37 , ОСОБА_38 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

Порядок вирішення судом питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності визначений кримінальним процесуальним законодавством.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 (справа № 315/361/16-к), 09.04.2019 (справа № 760/18016/15-к), та виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Таким чином, законом на суд покладено обов`язок звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за наявності таких умов: закінчення строку, передбаченого ст. 49 КК України, та за згоди на це обвинуваченого.

Положеннями ст. 11-1 КПК України (1960) визначено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, відповідно до ч. 2 цієї норми Закону суд в судовому засіданні за наявності підстав, вказаних у ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Правові підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності передбачені у ст. 49 КПК України. Так, згідно з пунктом 5 частини 1 цієї статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно на якій стадії перебуває кримінальне провадження, кримінальна справа - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, судовий розгляд справи, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який був вчинений у складі організованої злочинної організації.

Оскільки відповідно до обвинувачення, 16.12.2008 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області розглянула апеляційну скаргу Громадської організації «Правозахисна організація МІАР в інтересах її члена ОСОБА_9 та відхилила її. Залишила без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2008, тому саме 16.12.2008, це строк з якого починається слив строку давності притягнення до кримінальної відповідальності підсудного ОСОБА_9 ..

Приймаючи рішення по вказаному клопотанню, колегія суддів також враховує висновки колегії суддів Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 року, за результатами розгляду клопотання іншого підсудного, відповідно до яких Одеським апеляційним судом встановлено, що п`ятнадцятирічний строк давності притягнення підсудних до кримінальної відповідальності у даній справі, відносно усіх епізодів спливе 17 березня 2024 року.

Колегія суддів ознайомившись з клопотанням підсудного ОСОБА_9 та його захисника зауважує що розглянути клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, можна на будь-якій стадії судового розгляду, однак це можливо за умови, якщо фактичні обставини справи, зазначені у обвинувальному висновку не є спірними.

Оскільки учасники кримінальної справи у даному судовому засіданні не оспорюють дату завершення триваючого злочину, яка в обвинувальному висновку вказана як 16 грудня 2008 року, суд приймає рішення про задоволення клопотання на даній стадії судового процесу, оскільки п`ятнадцятирічний строк давності притягнення підсудного ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності сплив 16.12.2023 року.

До набрання ухвалою законної сили слід залишити незмінним застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Керуючись статтями 365, 366, 367, 377 КПК України (в редакції 1960 року), пунктом 9 розділу «Перехідні положення» КПК України, ст. 49 КК України, ст. 7-1, 11-1, 282 КПК України (1960 року), п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (2012 року), 376 ч. 2 КПК України (2012), суд

У Х В А Л И ЛА :

Клопотання підсудного ОСОБА_9 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч. 4 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч. 4 ст.190 КК України, у зв`язку із звільненням підсудного від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До набрання ухвалою законної сили залишити незмінним застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Заявлені по справі до ОСОБА_9 цивільні позови залишити без розгляду. При цьому за потерпілими зберігається право заявити позови у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_39

ОСОБА_3