ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1167/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/306/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

при секретарі ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/306/24 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , а саме - з 18 грудня 2023 року. Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання час перебування його під вартою з 18 грудня 2023 року. Стягнуто із ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 8 569 гривень 09 копійок.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 18 грудня 2023 року близько 16 години 40 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , раптово виникла словесна суперечка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , 18 грудня 2023 року біля 16 години 50 хвилин точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на кухні будинку АДРЕСА_1 , взяв у праву руку зі стола ножа та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, наніс один удар ножем в ліву щоку ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді двох наскрізних ран лівої щоки, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, та у живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. ОСОБА_10 захищаючи себе схопив кистю своєї правої руки за клинок ножа, який утримував у своїй правій руці ОСОБА_6 , натиснувши на клинок відламав його від ручки ножа та впав на підлогу.

Продовжуючи свої злочинні дії з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 18 грудня 2023 року біля 16 години 50 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на кухні будинку АДРЕСА_1 , викинув на підлогу ручку зламаного ножа та взяв в праву руку зі стола іншого ножа, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, наніс три удари ножем у спину ОСОБА_10 , який лежав на підлозі кухні, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме - три проникаючі рани задньої поверхні грудей з ушкодженнями на своєму шляху м`яких тканин задньої грудної стінки, ребер, проникненням в плевральні порожнини, ушкодженнями тканини обох легень, що супроводжувалося масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечами, які були небезпечними для життя в момент заподіяння і за цією ознакою, у живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, чим умисно вбив останнього.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих в плевральні порожнини поранень грудей, з ушкодженнями тканини обох легень, що призвело до зовнішньої і внутрішньої кровотеч та розвитку масивної крововтрати (різкого обезкровлювання організму).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду в скасувати, взяти до уваги пом`якшуючі його покарання обставин та призначити йому більш м`яке покарання. Посилається на те, що судове слідство проводилось упереджено і однобічно з огляду на те, що суд не взяв до уваги свідчення свідка обвинувачення ОСОБА_11 - його тещі, яка все життя страждала на психічну хворобу та отримувала пенсію по інвалідності, у зв`язку з цим вважає що вона не могла в повній мірі усвідомлювати те, що відбулося. Вказує на те, що загиблий ОСОБА_10 , коли він повернувся додому 18.12.2023 розпивав спиртні напої з ОСОБА_11 , тому ставить під сумнів висновок експерта № 1147 від 28.12.2023, яким встанволено що ОСОБА_10 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Просить взяти до уваги, що після скоєного він нікуди не втікав, а чекав швидку і поліцію, а також пом`якшуючі його покарання обставини: наявність двох малолітніх дітей 6 та 8 років, у свідоцтві про народження яких він хоч і не записаний батьком, однак фактично ним є та його незадовільний стан здоров`я, а саме те, що у нього наявна лише одна права нирка.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного його підзахисному покарання змінити, зокрема, помякшити його до 8 років позбавлення волі.

Вважає, що вирок суду таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Посилається на те, що суд належним чином не врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину та особу винного, зокрема, те, що на його утриманні перебувають двоє спільних дітей із ОСОБА_12 , відсутність скарг за місцем проживання, відсутність судимостей, його відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують його покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Вважає, що справедливість та індивідуалізація призначеного засудженому покарання має відбуватися через призму принципу економії кримінальної репресії, відповідно до якого міра покарання засудженому має бути необхідною й достатньою для його виправлення, і такою, що не завдає надмірних страждань як самому засудженому, так і іншим особам.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, просять їх задовольнити, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, портерпілу, яка наполягала на найсуворішому покаранні, визначеному санкцією ч.1 ст.115 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції на підтвердження його винуватості взяв до уваги показання свідків, письмові та речові доказами, зокрема:

- показання потерпілої ОСОБА_8 , яка є сестрою померлого та повідомила суду про те, що 18.12.2023 в післяобідню пору до неї подзвонила цивільна дружина брата - ОСОБА_11 та повідомила, що її брата ОСОБА_10 вбив ОСОБА_6 в себе у будинку.

-показання свідка ОСОБА_11 , яка була співжителькою ОСОБА_10 , та повідомила що ОСОБА_6 18.12.2023 біля 15:00 години повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння. Між ними виникла суперечка, оскільки їй не сподобалося, що ОСОБА_6 був п`яний та по господарству не допомагав. В цей час у конфлікт втрутився ОСОБА_10 та також почав сперечатися з ОСОБА_6 . Вона їх розборонила і ОСОБА_10 пішов на кухню. Однак, ОСОБА_6 не заспокоївся, розбивши дверне скло пішов за ним на кухню. Що відбувалося далі вона не бачила, оскільки пішла заспокоювати малу дитину, яка плакала. Трохи пізніше, вона почула як ОСОБА_10 кликав на допомогу. Потім вона викликала швидку та поліцію.

- показання свідка ОСОБА_12 , яка є співжителькою ОСОБА_6 , яка не була очевидчем конфлікту , однак, пояснила, що конфлікти між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на побутовому ґрунті виникали часто;

- протоколі огляду місця події-території домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .від 18.12.2023, згідно з яким кухні даного житлового будинку на підлозі виявлено труп ОСОБА_13 , біля нього виявлено ніж, який позначається як об`єкт № 8, сліди речовини бурого кольору (РБК) у кімнатах вказано будинку, та руків`я ножа (об`єкт № 6);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 12.03.2024 за участю підозрюваного ОСОБА_6 , в ході якого він перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , відтворив обставини та механізм нанесення ударів по тілу ОСОБА_10

-протоколі огляду трупа від 19.12.2023, у ході проведення якого зафіксовано рани які були на трупі ОСОБА_10 ;

-висновки експерта № 661 від 11.01.2024 на підставі судово-медичної експертизи трупа гр-на ОСОБА_10 , судово-медичних експертиз проведених у відділеннях: судово-медичної токсикології (Висновок експерта № 1147 від 28.12.2023), судово-медичної гістології (Висновок експерта № 731 від 08.01.2024), судово-медичної імунології (Висновок експерта № 545 від 27.12.2023), судово-медичної криміналістики (Висновок експерта № 82 від 10.01.2024), згідноз якими встановлено, що смерть гр-на ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих в плевральні порожнини поранень грудей, з ушкодженнями тканини обох легень, що призвело до зовнішньої і внутрішньої кровотеч та розвитку масивної крововтрати (різкого обезкровлювання організму). Це підтверджується виявленням під час судово-медичної експертизи травматичних та патоморфологічних змін органів і тканин (наявність трьох ран задньої поверхні грудей, ранові канали яких проникають у плевральні порожнини з ушкодженнями на своєму шляху обох легень та їх кровоносних судин; наявність вільної крові у плевральних порожнинах; виразне малокрів`я внутрішніх органів, наявність крововиливів під внутрішньою оболонкою серця - плям Мінакова тощо), а також результатами мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів (деструкції та крововиливи в легенях; вогнища шокової реакції в печінці). Таким чином, між пораненнями грудей ОСОБА_10 та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

висновок експерта № 1147 від 28.12.2023, згідно з яким при газохроматографічному дослідженні взірця крові та сечі трупа ОСОБА_10 метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

висновок експерта № 1177 від 28.12.2023, згідно з яким при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_6 знайдено етиловий спирт в кількості 0,88 проміллє.

А також висновки судмедекспертів, які досліджували вилучені з місця події ножі та встановили що саме ними були заподіяні тілесні ушкодження померлому, а також одяг ОСОБА_10 з наявними слідами бурої речовини, яка є кровю, що належить потерпілому .

Колегія суддів вважає вказані докази підтверджують винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення оскільки є належними, допустимими, достовірними та достатніми та узгоджуються між собою в сукупності та взаємозв`язку .

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно рішень ЄСПЛ «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, в яких Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд як правило застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім цього, чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її «поза розумним сумнівом» на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Третьої судової палати Верховного Суду в постанові від 07 грудня 2020 року в справі № 728/578/19.

Таким чином, суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Перевіряючи твердження обвинуваченого про те, що суд невірно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , якій, на його думку, не можна довіряти в силу того що вонах воріє на психічну хворобу колегія суддів виходить з того що вона не була очевидцем вчинення злочину, тому посилання ОСОБА_6 на те що її на показаннях про те, що між обвинуваченим та потерпілим були часті конфлікти ґрунтується висновок суду про його винуватість не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного спяніння також не заслуговують на увагу оскільки спростовуються висновком суд медексперта , згідно з яким у крові померлого не виявлено будь-яких спиртів.

Окрім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, показав механізм нанесення та локалізацію ударів під час проведення з ним слідчого експертиметну у присутності його захисника, якими ножами він їх здійснював, під час проведення судмедекпертиз вказані ним обставини повністю підтвердились щодо знарядь злочину, механізму заподіяння тілесних ушкоджень, місця скоєння злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ст.91 КПК України.

Перевіряючи твердження обвинуваченого та захисника щодо помякшення призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК суду належить зазначити мотиви призначення покарання.

Положеннями ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повною мірою дотримався вищенаведених вимог закону.

Зокрема, при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення злочину та його мотиви, врахував знаряддя злочину, кількість і локалізацію тілесних ушкоджень, чисельну кількість ударів у життєво важливі органи потерпілого, поведінку винного та потерпліого, що передувала події, субєктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину та думку потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання. Крім того, суд врахував особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, вважається особою, яка немає судимостей, також відсутність відшкодування шкоди потерпілій.

Колегія суддів не вважає призначене обвинуваченому покарання надто суворим виходячи з наступного.

Покарання може бути надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своїх сукупності знижують сусупільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.

Разом з тим, посилання ОСОБА_6 на те, що він в силу ст. 89 КК України є несудимою особою, визнання вини, на думку колегії суддів не є такими що свідчать про необхідність помякшення йому покарання з огляду на вищенаведене, а також посткримінальну поведінку обвинуваченого , який після скоєння злочину не викликав швидку допомогу, в той час коли потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень стікав кровю.

Окрім того, у матеріалах справи не міститься жодних даних на підтвердження незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , на який він посилається у своїй апеляційній скарзі та наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає що призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та не вбачає підстав для його помякшення.

Отже, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 слід залишити без змін, а подані стороною захисту апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скаргі обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 відхилити.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою- в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді