Справа №463/8039/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1118/24 Доповідач: ОСОБА_2

24 вересня 2024 року м. Львів
Судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , у провадженні за апеляційною скаргою командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2024 року про повернення скарги.
24 вересня 2024 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2024 року про повернення скарги командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням №3234 від 12 серпня 2024 року залишено без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
З вказаним рішенням я не згідна, маю окрему думку та вважаю, що ухвала слідчого судді підлягала скасуванню з таких підстав.
Вважаю, що доводи апелянта про повернення скарги з підстав, зазначених в ухвалі слідчого судді, не відповідає вимогам КПК України, знайшли своє підтвердження, тому висновок про повернення скарги саме на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України є передчасним.
Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, перелік обставин, які є підставою для повернення скарги, поданої в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, є вичерпним.
Приймаючи рішення про повернення скарги з тих підстав, що вона подана особою, яка не має права її подавати, слідчий суддя повинен переконатись, що заявник не є суб`єктом звернення з відповідною скаргою до слідчого судді.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування
Тобто, слідчий суддя зобов`язаний з`ясувати чи має заявник процесуальний статус, зазначений у вказаній нормі закону, і лише з`ясувавши дану обставину, має прийняти рішення про прийняття скарги до розгляду або її повернення особі, яка не має права подавати скаргу.
Поряд з цим, як вбачається з матеріалів скарги до такої було долучено заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовцем ОСОБА_7 (заява за вих. №3234 від 12.08.2024), яка підписана командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 .
Так, в розумінні ч. 1 ст. 60 КПК, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Отже, із викладеного випливає, що командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 , який подав заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові є заявником в розумінні ч. 1 ст. 60 КПК України, а отже безумовно є суб`єктом оскарження бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
При цьому, посилання слідчого судді на положення ст. 64-1 КПК України є помилковими, враховуючи той факт, що командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 було подано скаргу до слідчого судді не як представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а як особою, яка звернулась до ТУ ДБР із заявою про кримінальне правопорушення.
Ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Вважаю, що допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні судового рішення є істотними, тому ухвала підлягала скасуванню з призначення нового розгляду в суді першої інстанції в порядку, визначеному главою 26 КПК України.

Суддя ОСОБА_2