Справа № 308/5607/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

кримінальне провадження 1-кп/308/411/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000356, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 листопада 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, українка, уродженка м.Ужгород, Закарпатської області, громадянка України, українка за національністю, раніше не судима, не працююча, не заміжня, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.305 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Ужгород, Закарпатської області, громадянин України, українець за національністю, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000356, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 листопада 2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.305 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому він просить продовжити строк тримання під вартою на 60 діб відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 грудня 2023 року о 14 год. 45 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 Кримінального кодексу України.

12 грудня 2023 року о 07 год. 15 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затриманий в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

12 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

12 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 305, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

11 грудня 2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 відносно підозрюваної ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згодом 29.01.2024, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останньої. В подальшому обвинуваченій строк тримання під вартою визначено до 16 серпня 2024 року.

14 грудня 2023 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, після чого 29.01.2024, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 09.03.2024, а в подальшому до 16 серпня 2024 року.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у обранні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

30 липня 2024 року в судовому засіданні:

прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, посилаючись на обставини у ньому викладені, просив таке задовольнити.

захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З фактичних обставин вбачається, що питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки така перестала існувати, а на її заміну висунуте обвинувачення.

У свою чергу, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою на стадії судового розгляду вирішальне значення має наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченими від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на вид та розмір покарання, яке їм загрожує у разі визнання винними у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень (до 10 років позбавлення волі), такі можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, ОСОБА_6 здійснювала контрабанду партії психотропних речовин, у спосіб їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, загальною вагою 38 грам, вартість якої згідно цін на чорному ринку в разі збуту на території України може становити близько 95 тис грн.

Також, за оперативною інформацією, щомісячно група осіб, яка займалась протиправним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, до якої входила як ОСОБА_6 так і ОСОБА_4 , могли отримувати близько 500 тис грн. незаконного прибутку, що висвітлено у засобах масової інформації та потягло за собою негативний суспільний резонанс.

Вищевказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 в період часу з 24.02.2022 по теперішній час перетинала державний кордон України 6 разів в обидві сторони автомобілем та поїздом в напрямку Угорщини та Словаччини, дають підстави вважати, що вона, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а також враховуючи можливість накопичення значних сум грошових коштів від здійснення протиправної діяльності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а саме, перебуваючи на волі, матиме можливість покинути межі Закарпатської області або територію України, в тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України та перебувати за її межами тривалий час, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судовий розгляд даного кримінального провадження.

Ризик знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, підтверджується тим, що наразі досудовим розслідуванням вживаються заходи до встановлення місцезнаходження речей і документів, які додатково можуть підтвердити обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Зважаючи на спосіб здійснення підозрюваними злочинної діяльності, залучення великої кількості учасників, частина з яких наразі не встановлена, запровадження методів конспірації, приховування предметів та засобів злочинної діяльності у спеціально обладнаних місцях чи сховищах, що значно утруднює процес збирання доказів, а також на те, що підозрюваним відомі місця зберігання таких речей і документів, що можуть бути використані як докази для доведення винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може вдатися до їх знищення, зміни чи приховування, перебуваючи на волі.

Водночас суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що наявний ризик незаконного впливу на свідків, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

Перебуваючи на волі, обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для них неправдиві показання, чи штучно створити докази, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КУпАП.

Перебуваючи на волі, обвинувачені володіючи інформацією щодо виробників та постачальників наркотичних засобів та психотропних речовин, широким колом осіб, які схильні до вживання зазначених речовин, та які є їх потенційними «клієнтами», враховуючи те, що останні тривалий проміжок часу збагачувались від вказаної злочинної діяльності та інших офіційних джерел доходу не мають, можуть вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, можуть змінити місця здійснення протиправної діяльності зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, залучити нових учасників до створеної групи та продовжити здійснювати незаконний збут заборонених речовин. Вказані обставини , свідчать про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КУпАП.

Крім того, раніше ОСОБА_4 притягався 19.01.2023 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП, зберігав при собі канабіс масою 2,7878 грам без мети збуту, а також у 2004, 2008 роках до кримінальної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 296 КК України, що може свідчити про його негативну поведінку в суспільстві.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за ступенем тяжкості є особливо тяжкими.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог судом враховуються: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у разі визнання їх винуватим у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, зокрема те, що санкція за вказані правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

За таких обставин та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, суд вважає, що належний контроль за поведінкою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою строком до 60 днів, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.183КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що застава у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок буде цілком достатньою для забезпечення відповідної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , до цього висновку суд приходить враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої, часткове визнання вини та бажання надаи покази, наявність на утриманні в ОСОБА_6 непрацездатної матери ОСОБА_11 , яка за віком та станом здоров"я потребує її піклування. А відтак визначений розмір застави, на думку суду зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 314, 315, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 30 липня 2024 року до 27 вересня 2024 року включно.

На підставі ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, визначити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу, достатню для забезпечення виконання нею обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок (100х3028).

Продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою з раніше визначеним розміром застави, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. строком на 60 днів з 30 липня 2024 року до 27 вересня 2024 року включно.

Роз`яснити, що обвинувачені або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на обвинувачених у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_3 без дозволу прокурора або суду;

- не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну .

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 27 вересня 2024 року включно.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватимуться обвинувачені.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі,обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченим, що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до них може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 02 серпня 2024 року о 10.00 год..

Суддя ОСОБА_1