Справа № 461/8923/24
Провадження № 1-кс/461/7019/24
11.11.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Слідчий просить суд накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
Клопотання вмотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відповідно до наказу від 06.02.2023 №5-РС, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, на виконання злочинного умислу, 04.11.2024 приблизно о 19.30 год., перебуваючи поруч із місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 висловив ОСОБА_5 протиправну вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 300-500 доларів США за вплив на прийняття рішення невстановленими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , в структурному підрозділі якого він обіймав посаду водія щодо уточнення персональних даних та даних військово-облікового документа ОСОБА_5 з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), оскільки достовірно знав, що самостійно вчинити вказані дії він не може в силу своїх функціональних обов`язків обіймаючи посаду водія, порушуючи при цьому встановлені нормативно-правовими актами порядки уточнення даних, наголосивши, що ОСОБА_5 , не потрібно з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, оскільки у разі з`явлення -останнього мобілізують до лав ЗСУ.
Будучи поставленим в умови, за яких не надання неправомірної вигоди могло потягнути негативні наслідки для ОСОБА_5 , він вимушений був погодитись на незаконні вимоги ОСОБА_4 .
У подальшому, діючи за вказівками ОСОБА_4 , 05.11.2024 приблизно о 20.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 передав йому військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 для проставлення в ньому штрих-коду щодо оновлення військово-облікових даних, який на момент передачі був відсутній.
Відтак, 08.11.2024 приблизно о 10.19 год. ОСОБА_5 , на виконання вказівки ОСОБА_4 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де передав ОСОБА_4 на його вимогу грошові кошти в розмірі 300 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 08.11.2024 становить 12 407,67 гривень за вплив на прийняття рішення невстановленими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , в структурному підрозділі якого він обіймав посаду водія щодо уточнення персональних даних та даних військово-облікового документа ОСОБА_5 з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), оскільки достовірно знав, що самостійно вчинити вказані дії він не може в силу своїх функціональних обов`язків обіймаючи посаду водія, порушуючи при цьому встановлені нормативно-правовими актами порядки уточнення даних, знаючи, що ОСОБА_5 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, при цьому, повернувши ОСОБА_5 військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я останнього із відміткою щодо оновлення військово-облікових даних, після чого правоохоронними органами була припинена його протиправна
Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у зловживанні впливом, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. 08.11.2024 о 12.05 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.11.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Слідчий стверджує, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить наступне нерухоме майно:
Тому, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 131, ст. 170 КПК України, слідчий просить суд задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Власник майна на підставі ч.2 ст. 172 КПК України про розгляд клопотання не повідомлявся.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому.
Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.
08.11.2024 о 12.05 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.11.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває наступне нерухоме майно:
Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, воно ґрунтується на вимогах закону. Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Метою та підставами накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особами кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1