Провадження №1-кп/127/969/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вищеольчедаїв, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001103 від 30.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 30.08.2024 близько 04:00 годині, перебуваючи в нежитловому приміщенні АДРЕСА_2 , що належить на праві користування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 , яка здійснює там свою підприємницьку діяльність, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, викрав грошові кошти у розмірі 52 800 грн. купюрами різного номіналу, які знаходились у столі, поклав їх в свою сумку, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 52 800 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що близько десяти місяців працював водієм у потерпілої. Через деякий час вона почала вимагати від нього виконання іншої роботи, однак зарплатня від цього не змінювалась, внаслідок чого, в них виник конфлікт та він повідомив, що має намір звільнитися, щоб вона шукала іншого робітника. Однак, 30.08.2024 він перебуваючи в одному зі складських приміщень, знаючи, що в шухляді столу знаходяться грошові кошти потерпілої, забрав їх, поклав до своєї сумки та пішов додому, де зібрав речі і вирішив побути деякий час у сестри в м. Хмельницькому. Приїхавши в місто, він зняв готельний номер, однак був зупинений працівниками поліції. Викрадені у потерпілої кошти витратити не встиг та видав їх у повному розмірі працівникам поліції. Також, зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, про вчинене шкодує, більше такого не повториться, просив суд суворого його не карати та не позбавляти волі.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0001103 від 30.08.2024 (т.1 а.с. 26), протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.08.2024 (т.1 а.с. 28), постанови про визнання предмету речовим доказом від 30.08.2024 (т.1 а.с. 30, 31, 33, 34, 41-44), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту від 03.09.2024, від 05.09.2024 (т.1 а.с. 32, 46, 47), протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 30.08.2024 (т.1 а.с. 35-40), ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про обрання та продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту від 31.08.2024 (т.1 а.с. 48-50, 71-74), постанови про поміщення грошових коштів на відповідальне зберіганні від 18.10.2024 (т.1 а.с. 53-56), суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 60), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 61), перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні №8 КНП «ВОКПЛ» ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» з 26.02.2020 по 08.04.2020 з діагнозом: Змішаний розлад поведінки та емоцій» (т.1 а.с. 62), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 63), згідно висновку судово-психіатричної експертизи №580 від 10.10.2024, у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.с. 66-70).

Обставиною що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Крім того, суд зважає на те, що обвинувачений перебував під вартою з 30.08.2024 по 31.08.2024, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Також, обвинувачений перебував під цілодобовим домашнім арештом в період з 31.08.2024 по 31.10.2024, що відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого у виді цілодобового домашнього арешту слід скасувати.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.1 а.с. 52), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити йому покарання, у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 31.10.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 30.08.2024 по 31.08.2024.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання цілодобовий домашній арешт з 31.08.2024 по 31.10.2024 з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 3578,61 грн. у відшкодування вартості проведених криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/28881/24 від 03.09.2024 та №127/29116/24 від 05.09.2024, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0001103, а саме:

- 50 (п`ятдесят) купюр номіналом по 500 грн. з номерами: АВ 7371954, БВ 9805191, ББ 2717180, ГБ 3639010, ЗА 0372430, АІ 1097436, ЗА 2703142, АМ 0259231, ХВ 7238747,ЄЖ 5593507, ЄД 7708487, ХЄ 9236626, ГВ 6124176, ЦА 2583183, ВЗ 9810582, АЗ 9333698, АЕ 9399277, ВС 3961818, МА 8347528, ЕА 4218096, АТ 5498478, АЕ 3556461, ЗВ 7745400, ВУ 2209151, ЗВ 7959383, ЕЄ 5257240, АВ 1239275, ЗВ 0438416, ЄД 0797785, АК 6349391, ГК 4242792, БА 7085305, ЄВ 8404467, ХЄ 7855189, ГК 9274563, ВТ 5741565, ФД 1344653, ЄЕ 4345444, АА 12875395, ЄЄ 3096387, БУ 4052715, АД 6326707, ВУ 4052716, ВС 7905361, ЄВ 1931825, ЄЖ 5817103, ЕЄ 4571612, ВД 5958314, ГЛ 5206088, ГМ 4538301, 45 (сорок п`ять) купюр номіналом по 500 грн. з номерами: УБ 2628985, ФД 7415512, ЄІ 2593761, ЄБ 4877787, ЕБ 1961115, АЕ 1224536, ЄД 5804067, ЕБ 2327296, ЕБ 4109116, ЄВ 6659594, ВІ 0561821, АВ 3567149, ВС 0148658, ЕЗ 7800796, ЕА 7564558, АЛ 2354405, ВУ 2209150, АЖ 4543093, ХЗ 0290816, АЄ 6124751, ГБ 0654245, ГА 9507871, ХЕ 3251775, ЄГ 6254683, ЄД 7117003, АВ 9783722, ЄГ 5576273, ЄГ 4061270, ВЄ 0402179, ХЗ 2860507, ЄЖ 7190136, ЕЄ 9063026, ГК 2030989, ХА 0362477, ЗБ 2928719, АВ 0092120, БА 1173115, ХЗ 7159844, ЗГ 7902195, ВЄ 1651764, ЕГ 2230760, УД 3897150, ЗГ 4613241, АІ 1584955, ГА 6132937, 1 (одна) купюру номіналом 500 грн. з номером БВ 5257602 та 24 (двадцять чотири) купюри номіналом по 200 грн. з номерами: ЕЕ 3161253, ЄЄ 5567685, ЗВ 0955009, ДЄ 3107776, ЄД 3637717, ЕА 6348897, ВІ 7614021, АЛ 2915671, ЗГ 8021932, ЄЗ 7517313, ВЗ 3789678, ЕБ 6682102, ГІ 2882676, ВЄ 8796159, ЕВ 2120256, ГА 2997363, ЗГ 4288698, ГВ 2063598, ЗБ 3791878, ГІ 6497478, ВД 8755324. ДБ 3435070, ЄЕ 7448283, ДБ 7677072, після набрання вироком законної сили - повернути власнику - ОСОБА_6 ;

- грошові кошти у загальному розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. купюрами різного номіналу, а саме: 1 (одна) купюру номіналом 1000 грн. з номером АР 0526136; 2 (дві) купюри номіналом по 200 грн. з номерами: ЕА 2184780, ГБ 2590852; 1 (одна) купюру номіналом 100 грн. з номером YP 9506766; 1 (одна) купюру номіналом 50 грн. з номером ФГ 3871061; 1 (одна) купюра номіналом 20 грн. з номером ГМ 6795974, мобільний телефон «Nokia», який має пошкоджене скло екрану, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з сім-картою з номером НОМЕР_4 , мобільний телефон «Samsung» в силіконовому чохлі темно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім-картою з номером НОМЕР_7 , після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- запаховий слід із поверхні ручки шухляди, після набрання вироком законної сили - знищити;

- CD-R диск із відеозаписом із камер відеоспостереження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1