Провадження № 1-в/761/433/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року N? 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 ,про приведення вироку у відповідність із діючим законодавством.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 вироком від 06.02.2024 р. засуджений Подільським районним судом м. Києва за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання останньому відраховувати з моменту його фактичного затримання. Вказує, що засуджений ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» 06.02.2024 після затримання Подільським УП ГУНП у м. Києві в рамках іншого кримінального провадження.

На підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2024 винесено рішення про тимчасове залишення ОСОБА_4 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, а також судового розгляду у кримінальному провадженні №0000103 від 06.01.2024. Разом з тим, заявник зауважує, що 09.08.2024 р. набув чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень, відповідно вчинення крадіжок на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян декриміналізовано. Заявник зазначає, що враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.02.2024 р. вчинив крадіжку на суму 805 гривень, що не перевищує розмір встановлений в ст. 51 КУпАП в теперішній редакції, представник установи просить вирішити питання про приведення вироку у відповідність.

У судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав у ньому наведених.

Присутній у судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 не заперечувала з приводу задоволення клопотання не заперечувала.

Уповноважений представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» до суду не з`явився, однак направив матеріали особової справи засудженого.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_7 суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення 01.10.2023, 02.10.2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та в умовах воєнного стану. При цьому вартість майна у вчиненні на викрадення якого ОСОБА_4 визнано винним становить 805 грн.

Відповідно до довідки наданої ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що відносно ОСОБА_4 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» виконується вирок Подільського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року, що надає Шевченківському районному суду м. Києва право розглянути подане клопотання.

В свою чергу, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09 серпня 2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2023 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1 342 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2023 року повинна перевищувати 2 684 грн.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що на день розгляду клопотання діяння за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викраденні якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 наразі відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає звільненню від призначеного покарання.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, за вчинення якого його було засуджено.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи діб з моменту її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1