У Х В А Л А

Іменем України

19.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» про приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лиман Донецької області, громадянина України, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» звернувся до суду з поданням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-ІХ) стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, подання установи підтримує.

Прокурор подання підтримав, просив звільнити засудженого ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання за вироком Краснолиманського міського суду від 18.01.2021, від 07.04.2021 за окремими епізодами, вироком від 10.09.2021 з урахуванням ухвали апеляційного суду від 15.02.2022 за окремими епізодами, вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022 за окремими епізодами.

Дослідивши зміст подання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питаня, зокрема, про звільнення від покарання у випадку, передбаченому частиною 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий:

- 16.11.2020 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. За даним вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 29.09.2020 на суму 2441,70 грн, що перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на день вчинення правопорушення, тому а тому є кримінально караним діянням;

- 18.01.2021 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт. За цим вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 30.08.2020 на суму 1207,09 грн, що на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням;

- 07.04.2021 Краснолиманським міським судом Донецької області за ст. ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71, 72 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. За даним вироком ОСОБА_3 вчинив 5 епізодів крадіжок майна, а саме: 01.11.2020 на суму 385,51 грн; 06.11.2020 на суму 500 грн; 26.12.2020 на суму 12903,95 грн; 13.01.2021 на суму 876,69 грн; 17.01.2021 на суму 867,17 грн.

Усі епізоди, окрім крадіжки 26.12.2020 на суму 12 903,95 грн, підлягають декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Натомість епізод крадіжки 26.12.2020 на суму 12 903,95 грн не підлягає декриміналізації через те, що його розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, зміненим в частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024, скасовано в частині призначеного покарання вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021.

Призначено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України та покарання, призначеного за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 18.01.2021, призначено покарання у виді 1 (одного) року 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі. За ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання навідбутого покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020 та покарання за цим вироком на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 72 КК України та за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

За наведених вище обставин із вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021 виключенню підлягає ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності, у зв`язку з декриміналізацією діянь ОСОБА_3 щодо таємного викладення чужого майна 01.11.2020 на суму 385,51 грн і 06.11.2020 на суму 500 грн. За цим вироком останнього слід вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020 ОСОБА_3 слід вважати засудженим до 5 років позбавлення волі.

- Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.09.2021 ОСОБА_3 засудженено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 27.02.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. За даним вироком суду ОСОБА_3 вчинив 3 епізоди крадіжки майна, а саме: 09.01.2021 на суму 516,67 грн; 05.02.2021 на суму 10821 грн; 27.02.2021 на суму 1757 грн.

Усі епізоди, окрім крадіжки 05.02.2021 на суму 10821 грн, підлягають декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Натомість епізод крадіжки 05.02.2021 на суму 10821 грн не підлягає декриміналізації через те, що його розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

За вказаних обставин із даного вироку виключенню підлягає посилання посилання на ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом № 3886 караності діянь, за які засуджено ОСОБА_3 , а саме замаху на таємне викрадення чужого майна 09.01.2021 на суму 516,67 грн і 27.02.2021 на суму 1757 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15.02.2022 вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.09.2021 змінений в частині остаточного призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Виключено з резолютивної частини вироку посилання на призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

З урахуванням вказаної ухвали апеляційного суду, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.09.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Постановою Верховного суду від 22.01.2024 змінено в частині призначеного покарання вирок Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022 відносно ОСОБА_3 та за ч. 2 ст. 185 КК України йому призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворим, призначеним за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020, ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

За ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 18.01.2021, більш суворим, яке призначено цим вироком, ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. У решті вирок апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.10.2023 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.09.2021, який змінений ухвалою Донецького апеляційного суду від 15.02.2022, більш суворим за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, визначено остаточно покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку покарання 10.09.2021, кінець строку 27.02.2026.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна є по суті зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у КК України цей розмір не визначений, він указаний у ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинені засудженим окремі діяння на даний час відносяться до адміністративного правопорушення та не можуть вважатися кримінально - караними. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого, враховуючи наступне.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділуIV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 у розмірі 2 102 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 у розмірі 2 270 грн.

З огляду на наведене, оскільки за вироком Краснолиманського міського суду від 18.01.2021 вцілому, за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022 (зміненим в частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024), яким скасовано в частині призначеного покарання вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021 (за окремими епізодами), за вироком Краснолиманського міського суду від 10.09.2021, зміненого ухвалою Донецького апеляційного суду в частині остаточно призначеного покарання від 15.02.2022 (за окремими епізодам) ОСОБА_3 здійснив крадіжки майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними діяннями на даний час, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для приведення зазначених вироків у відповідність до вимог Закону № 3886-IX та звільнення засудженого від призначеного покарання за окремими епізодами вказаних вироків на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Водночас відповідно до вироків Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020 ОСОБА_3 29.09.2020 вчинив крадіжку майна на суму 2 441,70 грн, Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022 (зміненим в частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024), яким скасовано в частині призначеного покарання вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021 за епізодом від 26.12.2020 на суму 12 903,95 грн, вироком Краснолиманського міського суду від 10.09.2021, зміненого ухвалою Донецького апеляційного суду в частині остаточно призначеного покарання від 15.02.2022 за епізодом 05.02.2021 на суму 10 821 грн ОСОБА_3 вчинив крадіжки майна на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінальних правопорушень, відповідно вчинені ним діяння, згідно з вимогами Закону України № 3886-ІХ, не підпадають під декриміналізацію, оскільки є кримінально-караними.

З урахованням вищенаведеного, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, зміненим в частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020, ОСОБА_3 слід вважати засудженим до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)» - задовольнити.

Привести вироки Краснолиманського міського суду від 18.01.2021, Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021, Краснолиманського міського суду від 10.09.2021 з урахуванням ухвали Донецького апеляційного суду від 15.02.2022 та вирок Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, змінений у частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024, яким скасовано в частині призначеного покарання вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного вироком Краснолиманського міського суду від 18.01.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його засуджено.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021, який скасовано в частині призначеного покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, що змінений у частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024, за окремими епізодами, а саме: 01.11.2020 на суму 385,51 грн; 06.11.2020 на суму 500 грн; 13.01.2021 на суму 876,69 грн; 17.01.2021 на суму 867,17 грн, у зв`язку з усуненням караності діянь, за які засуджено караності діяння, за яке його засуджено, з виключенням із вироку ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.

За вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020 ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного за вироком Краснолиманського міського суду від 10.09.2021, з урахуванням ухвали Донецького апеляційного суду від 15.02.2022 про зміну в частині остаточно призначеного покарання, за окремими епізодами, а саме: 09.01.2021 на суму 516,67 грн; 27.02.2021 на суму 1 757 грн.

За вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.09.2021, із урахуванням ухвали Донецького апеляційного суду від 15.02.2022, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, з виключенням із вироку ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке засуджено ОСОБА_3 , а саме замаху на викрадення чужого майна 09.01.2021 на суму 516,67 грн і 27.02.2021 на суму 1 757 грн.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, зміненим в частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024, яким скасовано в частині призначеного покарання вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.04.2021, за окремими епізодами, а саме: 01.11.2020 на суму 385,51 грн; 06.11.2020 на суму 500 грн; 13.01.2021 на суму 876,69 грн; 17.01.2021 на суму 867,17 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його засуджено, виключивши з вироку ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2022, зміненого в частині призначеного покарання Постановою Верховного Суду від 22.01.2024, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 16.11.2020, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання та застосування ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 рахувати відповідно до вироку Краснолиманського міського суду від 10.09.2021.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя