Справа№751/7138/24
Провадження №1-кс/751/1823/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 (BELYI Maksim)

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора з міжнародно-правового співробітництва Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, застосованого до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 (BELYI Maksim)

УХВАЛИВ:

Начальник відділу міжнародно-правового співробітництва Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладених обов`язків на два місяці, застосованого до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Відділу поліції № 1 слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у місті Владивосток Приморського краю здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі № 035860 від 15.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Приморському краю 08.06.2016 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за вчинення зазначених злочинів. Проте, пред`явити обвинувачення ОСОБА_4 особисто не виявилося можливим, у зв`язку з чим 08.06.2016 року його оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Владивостока від 24.06.2016 року у справі № 3/1 1-88/2016 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У подальшому строк запобіжного заходу змінювався на менш суворий.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.03.2022 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком дії запобіжного заходу до 24.05.2022 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :з`являтися за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик; не відлучатися без дозволу органу, який проводить екстрадиційну перевірку, за межі Івано-Франківської області; повідомляти орган, який проводить екстрадиційну перевірку, про зміну місця проживання та місця роботи; здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Після цього, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладення обов`язків продовжувався, останній раз ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.04.2024 року, з продовженням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи відомості наявні у матеріалах запитуючої сторони про ухилення ОСОБА_4 від правосуддя, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , міцність його соціальних зв`язків, наявні достатні підстави для продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, до прийняття рішення Офісом Генерального прокурора про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, оскільки саме такий запобіжний захід є найбільш м`яким та достатнім для запобігання можливим спробам ОСОБА_4 переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам іноземної держави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, з підстав викладених у ньому. Пояснив, що екстрадиційна перевірка не завершена. ОСОБА_7 подано адміністративний позов до Київського окружного адміністративного суду, рішення у справі не прийнято.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 (BELYI Maksim) у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора. Одночасно пояснив, що він одружений з 2014 року, постійно проживає у м. Києві, має постійну роботу та має бажання працювати та проживати в Україні. Дружина з дитиною на теперішній час проживає за межами України, та Російської Федерації.

Захисник ОСОБА_5 звернула увагу суду, що дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, на підставі якої було зроблено запит про видачу Генеральною прокуратурою Російської Федерації, зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Відділу поліції № 1 слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у місті Владивосток Приморського краю здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі № 035860 від 15.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Приморському краю 08.06.2016 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за вчинення зазначених злочинів.

08.06.2016 року ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Владивостока від 24.06.2016 у справі № 3/1 1-88/2016 обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

05.06.2020 року о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 затримано працівниками прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порядку статей 208, 582 КПК України.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.06.2020 року, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.06.2020, до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, до 15.07.2020 року, до отримання запиту про видачу російської сторони з утриманням ОСОБА_4 в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

08.07.2020 року Офісом Генерального прокурора прокуратурі Чернігівської області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 , у порядку ст. 587 КПК України, а також звернутися до суду із клопотанням про застосування до нього екстрадиційного арешту.

Інкриміновані ОСОБА_4 діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не минули.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14.07.2020, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04.08.2020, до ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, але не більше 12 місяців.

У подальшому строк запобіжного заходу змінювався на менш суворий.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.03.2022 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком дії запобіжного заходу до 24.05.2022 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :з`являтися за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик; не відлучатися без дозволу органу, який проводить екстрадиційну перевірку, за межі Івано-Франківської області; повідомляти орган, який проводить екстрадиційну перевірку, про зміну місця проживання та місця роботи; здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Після цього, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладення обов`язків продовжувався, останній раз ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.04.2024 року, з продовженням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

У даному випадку екстрадиційна перевірка стосовно ОСОБА_4 залишається не завершеною, оскільки ОСОБА_4 подано до Київського окружного адміністративного суду позов до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є безстроковим і, відповідно, дія цього запобіжного заходу може припинитись лише внаслідок зміни на інший або його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, при розгляді клопотань слідчий суддя повинен дотримуватися норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

01.12.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Закон набрав чинності 23 грудня 2022 року і ним передбачено зупинення дії зазначеної Конвенції, 1993 року, та Протоколу до неї, 1997 року, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Таке зупинення означає, що дія Конвенції, 1993 року, та Протоколу до неї, 1997 року, не застосовуватиметься у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь щодо будь-яких документів, які видані, посвідчені у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення, а також не здійснюватиметься співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації і Республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги у цивільних і кримінальних справах та екстрадиції на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.

Отже, всі документи, які видані Російською Федерацією, незалежно від дати їх видачі, стосовно екстрадиції ОСОБА_4 , на теперішній час не можуть бути застосовані, у зв`язку з чим будь-які підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, відсутні.

Суд враховує, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід є найбільш м`яким, однак визначальним в конкретному випадку є його тривалість та доцільність. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 р. у справі «Нікіфоренко проти України» констатував, що порушенням ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції є тривалість застосування до заявника підписки про невиїзд.

Натомість, в конкретному випадку, з огляду на об`єктивну неможливість проведення екстрадиції ОСОБА_4 , відсутня законна переслідувана мета у продовженні запобіжного заходу. Контроль за його подальшою поведінкою може бути реалізований без застосування запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, для забезпечення видачі ОСОБА_4 до іноземної держави, Російської Федерації, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 177-179, 184, 194, 196, 309, 585 КПК України слідчий суддя

Ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора з міжнародно-правового співробітництва Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, застосованого до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1