Номер провадження:1-в/521/1124/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, у режимі відеоконференції, подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор просила подання задовольнити, вказавши, що вирок від 01.11.2023 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області підпадає під декриміналізацію, вирок від 28.12.2023 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області під декриміналізацію не підпадає.

Засуджений та представник установи виконання покарання подання підтримали. Просили задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

-01.11.2023 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.4 ст . 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

-28.12.2023 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Судом встановлено, що: 1) згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. За вказаним вироком ОСОБА_4 вчинив крадіжку 22.03.2023 року на суму 1533,32 грн.; 07.05.2023 року вчинив крадіжку на суму 1125,80 грн. 2) згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. За вказаним вироком ОСОБА_4 вчинив 2 епізоди крадіжок: 1-й епізод 24.09.2023 року на суму 7605,66 грн.; 2-й епізод 26.09.2023 року на суму 3458,88 грн 00 коп.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 - 2684 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0, 2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

За таких обставин, вчинені засудженим діяння:

- за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року крадіжку за першим епізодом на суму 1533,32 грн., крадіжку за другим епізодом на суму 1125,80 грн., на даний час відноситься до адміністративних правопорушень та не можуть вважатися кримінально караними.

- за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 року, ОСОБА_4 вчинив 2 епізоди крадіжок: 1-й епізод 24.09.2023 року на суму 7605,66 грн.; 2-й епізод 26.09.2023 року на суму 3458,88 грн 00 коп. Розмір спричиненої матеріальної шкода за вказаним вироком перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, а відтак вчинені ним діяння за вказаними вироком є кримінально караними.

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

З урахування цього, суд звільняє від відбування покарання ОСОБА_4 за за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,з виключенням з вироку посилання на ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Виключити посилання на ч.4 ст. 70 КК України.

В решті вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1