У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001318 від 30 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 190 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 14.11.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001318 від 30 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.07.2024 до Вінницького РУП із заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що 13.07.2024 невідомі особи шахрайським шляхом, використовуючи електронно-обчислювальну техніку, шахрайським шляхом, під приводом продажу товару, заволоділи грошовими коштами.

В ході досудового розслідування з метою встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення (наявність злочинної групи та роль кожного з її членів) та осіб причетних до його вчинення на адресу УКР ГУНП у Вінницькій області направлено відповідне доручення у порядку ст. 40 КПК України.

На разі відомо, що невстановлена особа з числа учасників організованої злочинної групи здійснює самочинне, несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем логістичної компанії експрес-доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з метою отримання відомостей про поштових кореспондентів на ім`я яких створена електрона накладна у мобільному додатку з інформацією про: товар; вартість товару; анкетні дані отримувача; мобільний номер отримувача; адресу та відділення для отримання.

Після отримання такої інформації інші визначені згідно первинного розподілу ролей учасники злочинної групи створюють у мобільному додатку «Нова пошта» аналогічну електронну накладну з вказанням інформації того ж отримувача, того ж товару та його вартості. Коли дубльована електронна посилка створена, цю інформацію передають підприємцям, що займаються реалізацією чаю для подальшого фактичного відправлення посилки із відділення « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Таким чином на ім`я отримувача прямує два поштових відправлення із аналогічним заявленим товаром, його вартістю та адресою отримання. У одному реальний товар, що замовлявся, а у іншому пакетик чаю.

В подальшому, для переконання майбутнього потерпілого у достовірності дубльованого поштового відправлення йому на мобільний телефон через платформу із смс-розсилки надсилають повідомлення від іменні відправника про те, що під час відправлення було допущено технічну помилку та відправлено не те замовлення, однак цю ситуацію вирішено, тому ваше замовлення прямує до вас із ТТН та вказують відправлення із чаєм.

Коли потенційний потерпілий приходить до відділення «Нової пошти» то називає номер ТТН, який йому надіслали від імені відправника. Враховуючи, що вартість товару в середньому від 500 до 7000 гривень, товар оплачується відразу без попередньої перевірки та лише через деякий час клієнти виявляють, що у середині міститься інший товар.

У випадку коли отримувач у відділенні перевіряє вміст поштового відправлення та виявляє у середині пакетик чаю, то таку посилку не забирають, вона залишається на платному зберіганні у відділенні протягом деякого часу, після чого транспортується для подальшого знищення компанією експрес-доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у зв`язку із відмовленням від неї як відправника так і отримувача. Чим завдаються відповідні збитки за транспортування, зберігання та інше.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного злочину може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2024 по справі №127/36548/24 надано дозвіл старшому слідчому СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_7 та слідчим, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення мобільних телефонів, планшетних пристроїв, комп`ютерної техніки, банківських карток, чорнових записів.

В подальшому, 14.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон «iPhone XR», у корпусі чорного кольору, із вставленою сім-картою НОМЕР_1 , EMEI 1: НОМЕР_2 , EMEI 2: НОМЕР_3 , який було поміщено до спеціального пакету, відповідним чином опечатано та скріплено підписами понятих та слідчого.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0001318 від 30.07.2024 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 15.11.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 14.11.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «iPhone XR», у корпусі чорного кольору, із вставленою сім-картою НОМЕР_1 , EMEI 1: НОМЕР_2 , EMEI 2: НОМЕР_3 , який було поміщено до спеціального пакету, відповідним чином опечатано та скріплено підписами понятих та слідчого.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя