Справа № 204/9581/24
Провадження № 1-в/204/1519/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи (ВКЗ) ОСОБА_4 ,

засудженого (ВКЗ) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням т.в.о. начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 81 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_4 подання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12 червня 2018 року. З 14 червня 2018 року засуджений відбуває покарання в Державній установі «Дніпровській установі виконання покарань (№4)», де захарактеризував себе посередньо, має два стягнення, які погашені за плином часу. З 07 грудня 2022 року засуджений відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4. За період відбування покарання характеризується позитивно, має одне заохочення. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований кухонним робітником першого розряду установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст.123 КВК України приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст.110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спільне місце та ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив. Під час індивідуальних бесід виражав щире каяття.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подання установи, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , просив відмовити в задоволенні подання установи, оскільки воно є передчасним та необгрунтованим.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року набрав законної сили 21 січня 2022 року.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст.67, ч. 2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно характеристики наданої т.в.о. начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», засуджений ОСОБА_5 підтримує соціальні зв`язки. Зв`язки з рідними та близькими нестабільні, але мають переважно позитивний характер. Має одне заохочення у виді подяки за проявлення особистої ініціативи у роботі. Зразкове ставлення до покладених обов`язків. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Особа не готова змінювати своє життя після звільнення, допускає порушення умов відбування покарань, не виконує заходи індивідуального плану соціально-виховної роботи. Не бере участі у програмах, заходах/має негативне ставлення до участі в програмах. Не усвідомлює, що саме необхідно змінювати, байдуже ставиться до свого майбутнього. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

З 07.12.2022 року засуджений відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4 та працевлаштований кухонним робітником першого розряду.

Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 , останній має одне заохочення за проявлення особистої ініціативи у роботі.

Однак суд зазначає, що сама по собі наявність заохочень не є єдиною обставиною, яка є підставою для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокове звільнення, так як існує ряд обставин які враховані судом при розгляді подання.

При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.

Згідно пункту 3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28 серпня 2018 року за № 2823/5 засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.

При цьому, ч.2 ст.9 КВК України передбачена відповідальність засуджених за невиконання ними своїх обов`язків, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він має два стягнення, які погашені та одне заохочення у виді подяки, яке було застосоване 17.07.2024 року, що в свою чергу, зважаючи на його посередню характеристику, не дає можливості зробити висновок про те, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Крім того, застосування до засуджених заходів заохочення має на меті виконання покладених на них обов`язків та додержання встановлених правил поведінки, передбачених КВК України та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дані заохочення мають оцінюватись наряду з іншими показниками виправлення засудженого.

З досліджених доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

Сам факт, що засуджений за час відбування покарання з 12 червня 2018 року має одне заохочення за проявлення особистої ініціативи у роботі, не може свідчити, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

На думку суду, враховуючи посередню характеристику, а також те, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, відбутий термін покарання засудженим та наявність одного заохочення, є недостатнім, щоб суд міг дійти висновку про виправлення засудженого та настання таких позитивних змін в особистості засудженого, які передбачені ст.6 КВК України та можливість застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що в задоволенні т.в.о. начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання т.в.о. начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1