Дата документу 30.10.2024
Справа № 334/8284/24
Провадження № 1-кп/334/705/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/334/705/24 за клопотанням прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000376, внесеного 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першої статті 172 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 09.09.2020 до Дніпровського ВП надійшла заява про те, що посадові особи ТОВ «Мусон» безпідставно не виплачують заробітну плату заявнику ОСОБА_4 . За вказаним фактом були внесені відомості до ЄРДР за № 0000376 від 10.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172 КК України. 09.09. 2020 до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся із заявою ОСОБА_4 , та який був допитаний в статусі потерпілого та пояснив, що 27.01.2020 він прийшов до компанії «Мусон», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , для того щоб влаштуватись на роботу на посаду майстра сервісної служби з кондиціювання з фіксованим окладом 11250 гривень. Далі він написав заяву на прийняття його на роботу на ім`я директора фірми ОСОБА_6 , але з наказом та трудовим договором ознайомлений не був. Відпрацювавши з 27.01.2020 по 01.07.2020 повну заробітну плату не отримував. Бухгалтерія ніяких записів не веде з приводу виплати заробітної плати. 01.07.2020 ОСОБА_4 подав заяву на звільнення, проте її не розглянули, на що бухгалтер відповів, що навіть не влаштований на роботу, тому виплатити за відпустку, перерахунок та компенсацію за виплату заробітної плати не в зазначений Законом строк відмовилися. Забравши свою трудову книжку, жодних записів там зроблено не було. Потерпілим ОСОБА_4 був наданий запит до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, на який 03.08.2020 отримав відповідь, що за результатами проведеного інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до наданих ТОВ «КОМПАШЯ МУСОН» документів та пояснень, ОСОБА_4 не перебував у трудових відносинах із зазначеним підприємством. 06.10.2020 в якості свідка був допитаний ОСОБА_6 - директор ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН», який пояснив, що його компанія займається будівельно-монтажними роботами. На теперішній час на підприємстві працює близько 20 співробітників, усі офіційно працевлаштовані відповідно чинному законодавству. Також ОСОБА_6 , пояснив, що при прийнятті на роботу усі співробітники проходять співбесіду, яку він особисто проводить. Працівника на прізвище ОСОБА_4 він не знає, ніколи його не бачив та наказ про працевлаштування ОСОБА_4 , він не підписував. 07.10.2020 в якості свідка була допитана ОСОБА_7 - головний бухгалтер ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН», яка пояснила, що за час роботи на підприємстві, ОСОБА_4 , в трудових відносинах з ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН» не перебував. 09.10.2020 в якості свідка був допитаний ОСОБА_8 - начальник сервісного центру ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН», який пояснив, що з 2019 року є співробітником компанії, яка займається монтажем вентиляційного і промислового холодильного обладнання. Громадянина на прізвище ОСОБА_4 він знає, так як вони раніше працювали на «Мотор Січ». Далі він пояснив, що ОСОБА_4 на ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН» ніколи не працював та у сервісному відділі в якому він є начальником також не працював. 09.10.2020 в якості свідка був допитаний ОСОБА_9 - менеджер з постачання ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН», який пояснив, що з 2013 року є співробітником компанії, яка займається монтажем вентиляційного і промислового холодильного обладнання. Громадянина на прізвище ОСОБА_4 , він не знає та в ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН», як йому відомо він ніколи не працював. 29.09.2020 прокурором було направлено запит до Головного управління Держпраці в Запорізькій області про надання висновку перевірки щодо можливих порушень вимог законодавства про працю ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН» при працевлаштуванні ОСОБА_4 . 13.10.2020 Головне управління Держпраці у Запорізькій області надало відповідь на запит, а саме, що відповідно до наданих документів та письмових пояснень директора ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН» ОСОБА_6 , фізична особа ОСОБА_4 з підприємством «КОМПАНІЯ МУСОН» в трудових відносинах не перебував, виконання робіт за цивільно-правовими договорами підприємству не здійснював, що підтверджено наданими копіями первинних документів. За результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 31.07.2020 року №ЗП12534/1992/АВ, в якому порушення законодавства про працю в частині заповнення трудової книжки, щодо порядку звільнення, щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_4 , ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН» відсутні. 05.11.2020 СД Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області направлений запит для надання інформації про факт перебування у трудових відносинах із TOB «КОМПАНІЯ МУСОН» за період з 27.01.2020 з ОСОБА_4 16.11.2020 ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН» повідомила про, те що громадянин ОСОБА_4 з підприємством не перебував в трудових взаємовідносинах та виконання робіт за цивільно-правовими договорами підприємству не здійснювалися. 09.12.2020 направлено запит до ТОВ «Сільпо-ФУД» з метою отримання інформації про факт перебування у трудових відносинах із ТОВ «Сільпо-ФУД», під час відкомандирування ТОВ«КОМПАШЯ МУСОН» для обслуговування систем кондиціювання та теплових завіс за період з 27.01.2020 з ОСОБА_4 28.12.2020 до Дніпровського ВП надійшла відповідь на запит від ТОВ «Сільпо-ФУД» про те, що ОСОБА_4 у трудових відносинах з ТОВ «Сільпо- ФУД» з 27.01.2020 не перебував. 09.12.2020 направлено запит до ТОВ «РУШ» з метою отримання інформації про факт перебування у трудових відносинах із ТОВ «РУШ» під час відкомандирування ТОВ«КОМПАНІЯ МУСОН) для обслуговування систем кондиціювання та теплових завіс за період з 27.01.2020 з ОСОБА_4 28.12.2020 до Дніпровського ВП надійшла відповідь на запит від ТОВ «РУШ» про те, що ТОВ «РУШ» ніколи не перебувало у трудових відносинах з громадянином ОСОБА_4 . На теперішній час встановити особу, яка причетна до вчинення вказаного кримінального правопорушення, не виявилось можливим, повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не здійснювалось. Зазначене кримінальне правопорушення було вчинено у 2020 році, відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення за частиною першою статті 172 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, отже, з урахуванням положень статті 49 КК України воно підлягає закриттю.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримала.

Потерпілий ОСОБА_4 заперечив проти клопотання. Пояснив, що органом дізнання не проведенні всі необхідні слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні, зокрема очні ставки зі свідками. Також він надав дізнавачу всі документи, зокрема перепустки, які підтверджують те, що він працював у TOB «КОМПАНІЯ МУСОН».

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечив. Пояснив, що дізнавачу були надані всі документи, які підтверджують факт роботи потерпілого в зазначених ним установах. Проте дізнавачем досудове розслідування проведене не у повному обсязі, за що на його дії неодноразово писались скарги.

Заслухавши прокурора, потерпілого та його представника, дослідивши клопотання та додані до нього письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до частини другої статті 9 КПК України полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність згідно зі статтею 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до частини четвертої статті ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Частиною другою статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до пункту 3-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Аналіз вказаної норми права свідчить про те, що закриття кримінального провадження за вказаною правовою підставою може мати місце лише у разі доведеності події кримінального правопорушення, її юридичної кваліфікації та за умов не встановлення особи, яка його вчинила, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в клопотанні посилається на те, що під час досудового розслідування не встановлена особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172 КК України та тим, що станом на 09.10.2024 закінчились строки, визначені частиною першою статті 49 КК України.

Пунктом 1 частини першої статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Санкція частини першої статті 172 КК України передбачає відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним як викривачем про вчинення іншою особою корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також інше грубе порушення законодавства про працю і карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на той самий строк.

Отже станом на 09.10.2024 закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.

Однак закриття кримінального провадження з підстав, наведених прокурором, здійснюється судом виключно у випадку не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження (заяви потерпілого, його показань, витягу з ЄРДР) судом встановлено, що порушення законодавства про працю допущене роботодавцем ТОВ «КОМПАНІЯ МУСОН», до повноважень якого належить прийняття найманих працівників на роботу.

При цьому прокурор, посилаючись на вказану обставину, зазначила, що встановити особу, яка причетна до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не виявилось можливим, що суперечить наведеним вище доводам клопотання прокурора і матеріалам провадження, з яких вбачаються відомості про конкретну особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином положення пункту 3-1 частини першої статті 284 КПК України не можуть бути застосовані в даному випадку.

Також сплив строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, не є підставою для закриття провадження за наявності у провадженні відомостей про особу, причетність якої до скоєння кримінального правопорушення має бути перевірена під час досудового розслідування.

Суд встановив, що порушене прокурором питання про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам пункту 3-1 частини першої статті 284 КПК України і суперечить завданням та загальним засадам кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 284, 314, 369 - 372, 376 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 31 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1