08 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням встановлено, 04.10.2024 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час лайки, знаходячись в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет ззовні схожий на ніж або ножиці, що має колюче-ріжучі властивості, який взяв зі столу та утримував у руці, наніс один удар вказаним предметом в область грудей потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим згідно довідки з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, наскрізне поранення С7 лівої легені, поранення перикарду, травматичний гемоторакс зліва, яке кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Так, 04.10.2024 року з 09 години 23 хвилин по 09 годину 48 хвилину, за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та в подальшому вилучено: змив та контроль до нього з підлоги зі слідами РБК упаковано до паперового конверту.
Слідчий посилаючись на те, що тимчасово вилучені речі можуть містити сліди скоєня злочину, а також бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим на теперішній час виникла необхідність накласти на нього арешт з метою попередження можливого пошкодження, відчуження чи знищення вказаного майна, просить клопотання задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
04.10.2024 року з 09 години 23 хвилин по 09 годину 48 хвилину, за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та в подальшому вилучено: змив та контроль до нього з підлоги зі слідами РБК упаковано до паперового конверту.
07.10.2024 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на проведення огляду квартири АДРЕСА_2 , з метою виявлено та вилучення змиву та контроль до нього з підлоги зі слідами РБК.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Станом на час розгляду клопотання про арешт майна не виключається, що вилучене під час огляду квартири АДРЕСА_2 , яке зазначене у клопотанні слідчого, може містити відомості на підтвердження факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, за положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Подальша доля тимчасово вилученого майна вирішується у відповідності до вимог ст.ст. 169, 171 - 173 КПК України, а саме: на нього ухвалою слідчого судді накладається арешт або воно повертається власнику.
Системний аналіз статей 170, 171 КПК України, вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку.
Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на огляд, для виявлення якого і проводиться огляд, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку, огляду.
З аналізу наведених вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене внаслідок проведення огляду за переліком, зазначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на огляд та утримується стороною обвинувачення не ґрунтується на законі, оскільки для законного утримання цього майна та обмеження прав власності не має потреби звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно, доля речових доказів вирішується на підставі вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене під час проведення огляду квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 07.10.2024 року, майно, а саме: змив та контроль до нього з підлоги зі слідами РБК, які входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення огляду не потребує накладення арешту, а отже, у даному випадку, є зайвим вирішення питання про накладення арешту на майно.
Враховуючи викладені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1