Провадження № 1-кп/161/1292/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 26 липня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мостище Камінь-Каширського району Волинської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працює, з інвалідністю 2 групи, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що у червні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше ніж 29 червня 2022 року, у нього, виник протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману коштами, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні таких осіб.

Так, ОСОБА_3 , будучи обізнаним з вимогами пунктів 5, 15 Порядку, та діючи всупереч цим вимогам, переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, 04 липня 2022 року, 05 серпня 2022 року, 02 вересня 2022 року, 06 жовтня 2022 року, 04 листопада 2022 року, 04 липня 2023 року, 01 грудня 2023 року, подав до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради «Заяву особи, що розмістив внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» за проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому приміщенні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказавши завідомо неправдиві відомості про проживання внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_6 , при цьому, достовірно знаючи, що вона не проживала впродовж 138 днів у його житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі поданих в порушення вимог пункту 15 "Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб" завідомо неправдивих відомостей ОСОБА_3 , Товариством Червоного Хреста України йому зайво нараховано та виплачено компенсаційні виплати на загальну суму 2495 грн. 16 коп.

Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В підготовчому судовому засіданні захисник в інтересах обвинуваченого подав письмове клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки та інші кримінальні правопорушення на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив суд закрити кримінальне провадження щодо нього, у зв`язку з декриміналізацією Закону, який встановлював відповідальність за вчинення шахрайства, розмір якого не перевищує 3028 грн., при цьому вказав, що йому відомо, що вказана підстава для закриття кримінального провадження є нереабілітуючою.

Прокурор щодо задоволення поданого клопотання не заперечував.

Заслухавши думки учасників судового провадження, оглянувши та дослідивши матеріли судового провадження та клопотання, суд дійшов наступних висновків.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Тобто, з 09 серпня 2024 року змінився "розмір крадіжки", який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами в сумі 2495 грн. 16 коп., і такі дії кваліфікувались за ч. 1 ст.190 КК України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність Закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність, у тому числі, за заволодіння майном шляхом шахрайства, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України, а тому клопотання захисника слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5 КК України, Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, ст.ст. 26, 284, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження - задовольнити, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 26 липня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити, у зв`язку із втратою чинності Законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Після набрання законної сили ухвалою, її копію направити прокурору для вирішення питання притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1