Справа № 461/5969/24
Провадження № 1-кс/461/4313/24
УХВАЛА

про тимчасовий доступ до речей і документів

22.07.2024 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000700 від 04.07.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, погодженим прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду у публічно доступному місці - на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 .

Метою накладення арешту на зазначений мобільний телефон є його збереження та збереження інформації, яка на ньому зберігається, оскільки як зазначено вище він є доказом злочину, а тому з метою виконання завдань кримінального провадження необхідно запобігти його знищенню чи знищенню інформації, що на ньому зберігається. Окрім цього, забезпечити збереження телефону необхідно, оскільки санкція статті передбачає конфіскацію майна, яку в подальшому буде вирішувати суд.

Крім цього, вказаний мобільний телефон необхідний органу досудового розслідування для його огляду та збереження як речового доказу з метою використання під час доказування у кримінальному провадженні, а також проведення відповідних судових експертиз.

Прокурор ОСОБА_8 та слідчий ОСОБА_9 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання заперечив, з мотивів, що мобільнй телефон не перебуває у власності підозрюваної,а лише в її користуванні і його вилучення відбулось всупереч вимогам КПК України , без доволу слідчого судді.

Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000700 від 04.07.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області) перебуває кримінальне провадження №0000050 від 11.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, за фактом втягнення особи в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану цієї особи, або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, або сутенерства.

17.06.2024 слідчим ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області проведено ряд слідчо-розшукових дії у присутності в.о. начальника Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі УМП ГУ НП у Львівській області) ОСОБА_10 . Також у вищевказаному кримінальному провадженні слідчим ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України надано доручення до УМП ГУ НП у Львівській області, що є оперативним підрозділом органів Національної поліції, на проведення слідчих (розшукових) дій, необхідність у яких виникне в ході досудового розслідування.

Водночас встановлено, що на ОСОБА_10 , згідно наказу начальника ГУ НП у Львівській області № 259 о/с від 07.05.2024, покладено тимчасове виконання обов`язків начальника УМП ГУ НП у Львівській області, яка, та вказана посада, згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу», належить до категорії «Б», у зв`язку з чим, ОСОБА_10 , відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України, є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

У подальшому на виконання доручення слідчого від 18.01.2024 оперативними працівниками УМП ГУ НП у Львівській області здійснювались оперативно-розшукові заходи по встановленню осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення та було встановлено що до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 303 КК України може бути причетна ОСОБА_6 та інші невстановлені особи.

Так, 03.07.2024, приблизно о 19:32 год. ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, перебуваючи у невстановленому місці зателефонувала до в.о. начальника УМП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та запропонувала зустрітися з метою отримання інформації щодо забезпечення безперешкодного функціонування салонів еротичного масажу. В подальшому цього ж дня приблизно о 21:40 год. ОСОБА_6 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 (торговий центр « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), підійшла до останнього та висловила пропозицію надання неправомірної вигоди за безперешкодне функціонування двох локацій - салонів еротичного масажу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Тіфані», розташованих за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . (надалі - Салони).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на забезпечення безперешкодної діяльності Салонів, розуміючи, що в.о. начальника УМП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 є особою якій доручено здійснювати відповідні оперативно-розшукові заходи з метою припинення їх діяльності та встановлення осіб, причетних до такої, ОСОБА_6 09.07.2024 приблизно о 10:48 год., перебуваючи у невстановленому місці зателефонувала до ОСОБА_10 та запропонувала зустрітися з метою обговорення обставин надання йому неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах ОСОБА_6 та інших невстановлених осіб дій з використанням наданого йому службового становища, пов`язаних з безперешкодним функціонуванням вказаних Салонів, зокрема вжиття заходів щодо непритягнення винних осіб до відповідальності, попередження про оперативні заходи правоохоронних органів про викриття цієї протиправної діяльності, надання відповідних консультацій з приводу уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних дій та інше.

Так, 09.07.2024, приблизно о 16:19 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою уникнення кримінальної відповідальності за функціонування цих Салонів на території міста Львова, висловила пропозицію

ОСОБА_10 , який є службовою особою, яка займає відповідальне становище, про надання йому неправомірної вигоди щомісячно в розмірі 2000 доларів США (що згідно курсу Національного банку України на 09.07.2024 становило 81 400 грн.) за вчинення останнім дій з використанням свого службового становища, а саме сприяння в безперешкодному функціонуванні салонів еротичного масажу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , зокрема вжиття заходів щодо непритягнення винних осіб до відповідальності, попередження про оперативні заходи правоохоронних органів про викриття цієї протиправної діяльності, надання відповідних консультацій з приводу уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних дій та інше.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

У зв`язку із вище наведеним, 16.07.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженці села Ульвівок, Сокальського району, Львівської області, українці, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_5 , не депутату, не адвокату повідомлено про підозру в пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, з конфіскацією майна або без такого.

16.07.2024 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, вилучення і збереження речових доказів, проведено огляд у публічно доступному місці, на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого у присутньої підозрюваної ОСОБА_6 виявлено та вилучено наступні мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить останній.

Слідчий зазначає, що вищевказаний мобільний телефон відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може бути використаний як докази факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також може містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, то 16.07.2024 року його визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані вище речі та документи, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_6 , приміщення I, II, що розташовані на 1-му поверсі, постановою слідчого визнані доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, частиною 1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що вилучені під час проведення огляду у публічно доступному місці - на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , в сукупності з іншими доказами, мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні, а тому просить накласти на них арешт.

Разом з цим, в матеріалах справи немає доказів того, що вказаний мобільний телефон використостовувався для здійснення злочинної діяьності, що інкримінується підозрюваній та належить їй особисто.

Крім цього, слідчим не доведено, що речі та документи, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мають хоч якесь опосередковане відношення до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Сам по собі факт визнання слідчим вилученого майна речовим доказом, за відсутності обґрунтуваних процесуальних підстав накладення арешту, передбачених ст. 170,173 КПК України щодо цілей та мети забезпечення кримінального провадження, не є підставою для арешту. Також не вказано, у зв`язку з чим вилучені речі і документи віднесені слідчим до категорії речових доказів.

Слідством не встановлено, що мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , належить саме підозрюваній ОСОБА_6 ; остання пояснила, що вказаний телефон перебував у власнсті останньої; ОСОБА_6 заявила, що цей телефон належить на праві власності її матері, а в неї перебував на тимчасовому користуванні.

Окрім того, порушена процесуальна процедура вилучення речового доказу.

Як убачається із протоколу огляду мобільного телефону від 16.07.2024, такий був вилучений в ході проведення огляду у публічно доступному місці - на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості , приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого вололдіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володінння особи.

Як убачається із ухвал слідчого судді від 17.07.2024 у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуків в житлі та транспортнму засобі підозрюваною було відмовлено з підстав недоведення потреби досудового розслідування такого ступеня втручання у права і свободи підозрюваної.

В порушення норми ст.234 п.5 КПК України, зазначається в ухвалах, слідчим не доведено, що за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і докуменів, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручанняю в особисте і сімейне життя особи.

Як убачається із оглянутого відео моменту вилученння мобільного телефону підозрюваної, то остання категорично заперечувала вилучення в неї телефону, добровільно такий не віддала органу досудового розслідування і телефон в неї вилучено поза її волею, без дозволу слідчого судді.

Протокол огляду місця події при цьому слідчим не складався.

Слідством також не перевірено доводів ОСОБА_6 , що мобільний телефон, який вилучив слідчий їй не належить, його власником є мати підозрюваної.

В обгрунтуванння клопотання прокурор покликається, що вилучений мобільний телефон містить інформацію з приводу обставин кримінального провадження; як на доказ, покликається та надав суду скріншот із мобільного телефону ОСОБА_10 . Разом з тим, суд не може прийняти це до уваги, т.я. мобільний телефон у ОСОБА_10 не вилучався, тимчасовий доступ до такого слідчий не отримував, відтак, джерело походження такого доказу є незаконним.

Таким чином, клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, а наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту.

Крім цього, всупереч ч.3 ст.132 КПК України, слідчий не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, і може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із даним клопотанням.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1