У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Черкаський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №0000172 від 23.11.2012 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який перебував 03.03.2006 на посаді завідувача акушерсько-гінекологічним (пологовим) відділенням Черкаської центральної районної лікарні, наразі непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського районного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №0000172 від 23.11.2012 відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу № 129 від 10.09.1979, перебуваючи на посаді завідувача акушерсько-гінекологічним відділенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , вів перебіг вагітності та медичний нагляд за породіллею ОСОБА_8 , 1982 р.н., яка поступила до акушерсько-гінекологічного (пологового) відділення вказаного медичного закладу 03.03.2006 року та відповідно до медичних показників належала до групи вкрай високого ризику, що обумовлено наступними факторами ризику: рубець на матці, Rh- негативний тип крові, несумісність по системі АВО, тазове передлежання, загроза переривання вагітності, вегето-судинна дистонія по гіпертонічному типу, гестоз другої половини вагітності, пріеклампсія, ожиріння першого ступеню; неналежно виконав свої професійні обов`язки, передбачені п.п.1,6,7.1,7.5,8.1,9.5 примірного положення про завідуючого пологовим (гінекологічним) відділенням наказу МОЗ України № 620 від 29.12.2003 року, в частині несення повної відповідальності за якість і культуру медичного обслуговування вагітних, роділь, породіль, гінекологічних хворих у відділенні, організації надання кваліфікованої стаціонарної акушерсько-гінекологічної допомоги, забезпечення організації обстеження і лікування вагітних, роділь, породіль, гінекологічних хворих на сучасному рівні досягнень медичної науки і техніки, організації надання консультативно-діагностичної та лікувальної допомоги, вагітним, роділлям, породіллям із залученням спеціалістів інших відділень (інших лікувально-профілактичних закладів), якості надання медичної допомоги хворим (вагітним) персоналом відділення.

Відповідно до комісійної судово-медичної експертизи № 275, проведеної Головним бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, бездіяльність ОСОБА_4 перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , оскільки при проведенні повного клініко-лабораторного обстеження та більш раннього проведенні кесерового розтину шанси на сприятливий для життя вагітної та дитини були б значними, зокрема під час поступлення та при подальшому спостереженні за ОСОБА_8 , відповідно до вказаного висновку були виявлені наступні неналежні дії лікарів: за відсутності пологової діяльності (що спостерігалося в даному випадку) внутрішньо -акушерське дослідження не проводиться; не встановлено діагноз неправильного положення плода; не достатньо адекватно оцінена патологія перших пологів (кесарів розтин 2003р. внаслідок якого утворився рубець на матці); не проведені загальний аналіз сечі та бактеріоскопічний аналіз вагінальних виділень на час поступлення в стаціонар та в подальшому. Перший аналіз сечі був проведений лише 07.03.2006 в день операції, згідно з яким у ОСОБА_8 були ознаки запалення; не виконані спеціальні тести для діагностики передчасного розриву плодових оболонок; обрана очікувальна тактика, хоча така тактика допустима тільки у вагітних низьким ступенем прогнозованого перинатального та акушерського ризику, а вагітна ОСОБА_8 належала до групи вкрай високого ризику; не проведено на більш ранніх етапах спостереження (в перші дні) операцію кесаревого розтину; у разі вибору очікувальної тактики, яку проводили вагітній, необхідно проведення вимірювання температури та пульсометрію двічі на добу бактеріоскопічне дослідження виділень з піхви один раз на три доби, спостереження за станом плода методом аускультації двічі на добу, запис кардіотокограми плода один раз на добу.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, настала смерть ОСОБА_8 та плоду внаслідок сепсису, причиною якого були гнійний метроендометрит та гнійний хоріамоніт, як наслідок передчасного високого надриву плідного міхура, що ускладнився наднирковою недостатністю. Дані процеси перебувають між собою в прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 140 КК України - неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого; ч. 1 ст. 366 КК України службове підроблення, тобто у внесенні до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.

Під час підготовчого судового засідання прокурор підтримала клопотання та просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, просили відмовити у його задоволенні. Підтримали цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Вказав, що не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до такого висновку.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Суд відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з санкцією ч. 1 ст. 140 КК України (перша та діюча редакція Кримінального кодексу України, зміни до вказаної статті не вносились), за дане кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції закону №2341-ІІІ від 05.04.2001) за дане кримінальне правопорушення передбачалось покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, яке відповідно до редакції ст. 12 КК України на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення відносилось до категорії злочинів невеликої тяжкості, а на час постановлення цієї ухвали відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яке відповідно до редакції ст. 12 КК України на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення відносилось до категорії злочинів невеликої тяжкості, а на час постановлення цієї ухвали відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Як вбачається із клопотання прокурора, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , мали місце в березні 2006 року та з часу їх вчинення минуло більше ніж 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінальних правопорушень) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінальних правопорушень) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України (в діючій редакції) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Даних щодо вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення у суду немає.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження, як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі No552/5595/18 (провадженняNo51-5289км19), Верховний Суд зробив висновок згідно якого, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Також Верховний Суд у справі 367/8773/13-к від 27 березня 2019 року зробив правовий висновок, згідно якого ч. 1 ст. 49 КК встановлює диференційовані строки давності, які залежать від тяжкості вчиненого злочину, та за правилами ч. 2 ст. 49 КК України випадку ухилення особи, що вчинила злочин, від досудового слідства або суду, зупиненню підлягають саме ці строки. У цих випадках перебіг указаних строків давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Водночас третє речення ч. 2 ст. 49 КК України встановлює також окремий недиференційований п`ятнадцятирічний строк давності, перебіг якого не зупиняється внаслідок ухилення особи від досудового слідства або суду. Цей строк не виключає можливості застосування строків давності, визначених ч. 1 цієї статті, оскільки передбачений ч. 2 ст. 49 КК України недиференційований строк давності застосовується в тих випадках, коли з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, але строк давності, передбачений ч. 1 цієї статті для злочину відповідної тяжкості, ще не минув внаслідок його зупинення. І навпаки, якщо строк давності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України (навіть якщо він зупинявся на певний час з підстав, указаних у ч. 2 цієї статті), спливає до закінчення недиференційованого п`ятнадцятирічного строку, то застосуванню підлягає перший.

ОСОБА_4 судом роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку, однак ОСОБА_4 наполягав на закритті даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки на момент постановлення ухвали минуло більше ніж п`ятнадцять років з часу вчинення кримінальних правопорушень, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ч. 2 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При вирішення питання про закриття справи суд не вправі вирішувати питання про винність особи, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відносно заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позови не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і під час розгляду в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачу його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід, обраний згідно з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2024 відносно ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 100, 284, 285-288, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №0000172 від 23.11.2012 відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ч. 2 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 23.11.2012 відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 366 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід, обраний згідно з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2024 відносно ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- журнал реєстрації результатів досліджень на HBsAg: початок 01.01.2005; журнал реєстрації результатів загальних аналізів крові по стаціонарному: початок 16.05.2005; закінчено 28.03.2006; журнал реєстрації аналізів сечі: початок 01.09.2005; журнал прийому вагітних, роділь та породіль: початок 14.07.2005, закінчено 16.05.2006; журнал реєстрації результатів біохімічних аналізів (ургентних): початок 14.10.2005, закінчено 11.04.2006; журнал реєстрації аналізів їх результатів білірубін, трансамінази, загальний білок, альбумін, тимолова проба, білкові фракції, бета ліпопротеїди, холестирин, сечовина, креатинін, фібриноген, час рекальцифікації, толерантність плазми до гапарину, лужна фосфатаза: початок 21.09.2005, закінчено 04.10.2006; контрольний журнал реєстрації групи крові і резус приналежності: початок 03.01.2006, закінчено 30.05.2006; конверт з гістологією ОСОБА_8 , які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів (квитанція №526 від 09.07.2014) знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1