28.08.2024

Справа № 642/5065/24
Провадження № 1-кп/642/611/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 17.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, який не має будь-яких осіб на утриманні, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- 14.09.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі (звільнений 24.01.2019 з «Хролівського виправного центру № 140)» на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 17.10.2018 умовно-достроково, не відбута частина покарання - 1 рік 10 місяців 24 дні);

- 05.05.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 15.06.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 17.11.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі (звільнений 23.05.2022 року з «Темнівської виправної колонії (№100)» на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 13.05.2022 умовно-достроково, не відбута частина покарання 5 місяців 8 днів)

- 17.03.2023 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вступив у конфлікт зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час конфлікту ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров?ю, усвідомлюючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_4 , та перебуваючи на відстані витягнутої руки у положенні стоячи обличчям до обличчя по відношенню до останньої, кулаком правої руки наніс їй один удар у ділянку голови, безпосередньо у ділянку лівого вуха, від якого вона втратила рівновагу та впала спиною на диван опинившись у положенні лежачи.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та ставши колінами на диван почергово наніс їй не менше десяти ударів кулаками правої і лівої руки у ділянки обличчя, тулубу та стегон, зокрема: кулаком правої руки не менше двох ударів у ділянку лівої щоки, не менше двох ударів кулаком лівої руки у ділянку правої щоки, не менше двох ударів кулаком правої руки у ділянку ключиці з лівої сторони, не менше двох ударів кулаком лівої руки у ділянку ключиці, а також не менше двох ударів кулаком правої руки у ділянку лівого стегна, не менше двох ударів кулаком лівої руки у ділянку правого стегна.

Після цього, ОСОБА_3 вхопив ОСОБА_4 правою рукою за ліве передпліччя та лівою рукою за праве передпліччя, при цьому стиснувши намагався стягнути потерпілу з дивану.

Надалі, ОСОБА_3 припинив протиправні дії стосовно своєї матері ОСОБА_4 , відволікшись на дії сторонньої особи, яка постукала у вікно квартири з перехідних сходів, а потерпіла, скориставшись цим, змогла залишити приміщення квартири.

У результаті протиправних дій, ОСОБА_5 , заподіяв потерпілій ОСОБА_4 згідно висновку експерта № 09-1351/2024 від 22.08.2024 тілесні ушкодження, а саме: садна на голові та обличчі, синці на обличчі, тулубі. За ступенем тяжкості такі тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 - ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, обвинувачений ОСОБА_3 , представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку, а потерпіла ОСОБА_4 надала заяву, в якій не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку. А тому суд, за клопотанням прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 , що регламентоване ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у повному обсязі у скоєному кримінальному проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, тимчасово не працює, має постійне місце реєстрації та проживання.

Виходячи із положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 17.03.2023 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_3 вчинено 15.07.2024 року, тобто в період іспитового строку призначеного вироком Червонозаводським районним судом м. Харкова від 17.03.2023 року.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, зокрема, вважається покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення вказане розцінюється як порушення умов застосування ст. 75 КК України, а тому суд у такому випадку призначає покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

У випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_3 , він вчинив після ухвалення вказаного вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова, в період іспитового строку, тому йому належить частково приєднати невідбуте покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71, 72 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт строком 180 (сто вісімдесят) годин.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2023 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років 20 (двадцяти) днів обмеження волі.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1