Справа № 545/4711/24
Провадження № 1-в/545/741/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просить вирішити питання щодо його звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння.

У судове засідання засуджений та представник адміністрації установи не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд подання без їхньої участі, подання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та регулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст.51 КУпАП викладено в новій редакції та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадання чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство), з 01.09.2023 по 05.09.2023 на суму 1000 грн, що станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму, яка не перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менша за 2684 грн).

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2023 у виді 1 місяця обмеження волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 років 1 місяця.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, 14.12.2023 на суму 8945 грн, що станом на день вчинення злочину складає суму, яка перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більша за 2684 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.202 вчинив шахрайство, що завдало потерпілому матеріальну шкоду на суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день його скоєння, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від покарання за цим вироком та приведення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2024 у відповідність до вимог вказаного Закону шляхом уточнення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ,

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2023 за ч. 1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільненого від покарання з іспитовим строком 1 рік у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2024 за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Копії ухвали направити до державної установи «Крюківська виправна колонія (№29)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1