Справа №534/2395/24
Провадження №1-кп/534/253/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000223 від 08.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

30.05.2024 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, за ч.1 ст.361 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

25.09.2024 до Комсомольського міського суду Полтавської області, в порядку ст.291 КПК України, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Згідно з вказаним обвинувальним актом, 07.09.2024 близько 19 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , знайшов, тим самим придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, для власного вживання, без мети його подальшого збуту. Після цього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зберігав вказану психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін при собі.

07.09.2024 о 19 год 10 хв ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та в ході проведення поверхневої перевірки, в порядку с.34 Закону України «Про Національну поліцію» у нього виявлено зіп-пакет із речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-24/15506-НЗПРАП від 11.09.2024 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,189 г. Вказану психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,189 г, ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, якнезаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст. 309 КК України. На підтвердження проходження ним лікування надав консультативний висновок КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавніської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до якого він відвідує замісну підтримуючу терапію.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить лікування від наркотичної залежності.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, вважає за необхідне задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

З роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» зі змінами, вбачається, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч.4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

У пункті 12 Постанови №1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за наявності обставин, передбачених цією нормою закону, для суду є обов`язковим.

Згідно довідки КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавніської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на лікуванні (обліку) у лікаря-нарколога з 17.09.2024, відвідує замісну підтримуючу терапію (ЗПТ).

Як убачається з консультативного висновку, виданого КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавніської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлений діагноз F 19.2, відповідно до якого він перебуває на програмі ЗПТ (замісної підтримуючої терапії).

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998 в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в системі охороні здоров`я з 01.01.1999. Згідно з даними чинного Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, в системі обліку і звітності в системі охороні здоров`я такого діагнозу як «наркоманія» не зазначено.

Разом з цим, для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (далі-Закон), які містять дефініції таких понять:

добровільне лікування від наркоманії- лікування, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника;

наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;

зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин;

особа, хвора на наркоманію, особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»;

медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

Таким чином норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК України навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Так само не має значення для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України факт попереднього перебування особи на обліку. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування може слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування вказаної правової норми, за наявністю інших підстав для цього.

Тобто захворювання на наркоманію може бути діагностовано вперше, і це не може бути перешкодою для використання положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Таким чином, добровільним слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу в контексті ч. 4 ст. 309 КК України, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні.

Для застосування цієї заохочувальної норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше. Такий первинний діагноз також констатує необхідність надання особі медичної допомоги у вигляді лікування від наркоманії.

Враховуючи вказані обставини справи, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст.309 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрити відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.284 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати в сумі 2 271 грн 84 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 1 ст.44, ч. 4 ст. 309 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити повністю.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, на підставі ч. 1 ст.44, ч.4 ст.309 КК України.

Кримінальне провадження №00002223 від 08.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2 271 грн 84 коп.

Речові докази у справі:

- полімерний сейф-пакет експертної служби МВС №3768139, в якому міститься наркотичний засіб амфетамін масою 0,189 г знищити;

- 3 (три) оптичні диски з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено в судовому засіданні о 09 год 00 хв 12 листопада 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.