ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1669/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/2005/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кишинів Республіка Молдова, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, не працюючу, незаміжню, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від покарання з випробуванням на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи..

Цим вироком встановлено, що 05.03.2024 р., у період часу з 18 год 00 хв до 19 год 00 хв, ОСОБА_7 та її співмешканець ОСОБА_10 , знаходились в приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання, де між ними, на побутовому ґрунті, раптово виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж нанесла останньому удар ножем в черевну порожнину.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_10 спричинено одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини. По ступеню тяжкості вищевказане одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини, відповідно до висновку експерта № 12-14/38-Зм/24 від 13.03.2024, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Не погодившись з вироком районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2024 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання. Просить ухвалити новий вирок, яким:

- призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

- на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання з випробуванням на строк 3 роки, з покладенням на неї обовязків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України;

- застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу апелянт посилається на те, що Закон про кримінальну відповідальність передбачає застосування обмежувального заходу до осіб, які вчинили домашнє насильство, а тому, з урахуванням фактичних обставини цього кримінального провадження, суд першої інстанції безпідставно не застосував до ОСОБА_7 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, а також думку обвинуваченої та її захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Крім того, в своїх апеляційній скарзі прокурор не наводить доводів щодо зайвої м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України, а також щодо його звільнення з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а тому колегія суддів не переглядає оскаржуваний вирок суду першої інстанції в цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставно не застосування судом першої інстанції обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що вони є частково обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі й при призначенні покарання. При цьому, законним є рішення ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до частини 1 статті 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, стосовно свого співмешканця потерпілого ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 обмежувальних заходів, колегія суддів враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць».

При цьому, колегія суддів враховує фактичні обставини цього кримніального провадження, а саме те, що внаслідок нанесення ОСОБА_7 удару кухонним ножем потерпілому ОСОБА_10 спричинено одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини.

Крім того, колегія суддів бере до уваги відомості про особу обвинуваченої, яка хоча і в силу ст.89 КК України непогашених судимостей не має, але раніше вже притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (арк.76-79).

Отже, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 обмежувального заход у виді направлення для проходження програми для кривдників, оскільки сприятиме виправленню обвинуваченої та буде в інтересах потерпілого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_7 в межах мінімальних строків, передбачених ч.3 ст.91-1 КК України, апеляційний суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченої.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, його наслідки, відомості про особу обвинуваченої, яка під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченій покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку, з призначенням ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладення на неї обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а також застосування до ОСОБА_7 обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників на мінімальний строк, передбачений ч.3 ст.91-1 КК України.

Разом з цим, оскільки прокурор в своїй апеляційній скарзі не зазначає строк обмежувального заходу, який підлягає застосуванню до ОСОБА_7 , подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним та достатнім для досягнення мети покарання - виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Крім того, застосування до ОСОБА_7 обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників також сприятиме виправленню обвинуваченої, що також в інтересах потерпілого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

В решті вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: