ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2568/24 Справа № 233/3766/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року, якою обвинуваченому за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Артемівськ Донецької області, громадянину України, із середньо-технічною освітою, не одруженому, маючому на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , не працюючому, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 16 квітня 2009 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 510 грн. Постановою Калінінського районного суду м.Горлівка Донецької області від 04.05.2011 року замінено покарання на виправні роботи на невідбутий строк два роки п`ять місяців п`ятнадцять днів, покарання відбуто 05 вересня 2013 року, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 18 серпня 2024 року включно, в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року та обрати йому більш м`який запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вважає оскаржену ухвалу необґрунтованою, оскільки на його думку, вирішуючи питання про продовження стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд обмежився лише здогадками прокурора про майбутню його поведінку, які ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів у підтвердження існування ризиків, передбачених законом. Вважає такі дії упередженим ставленням до нього зі сторони прокурора. Наполягає, що стосовно нього порушуються права і основні заходи КПК України, оскільки розгляд справи по суті не відбувається, чим порушується поняття розумних строків, встановлених ст. 28 КПК України.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу суду 1-ї інстанції скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, просила її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 18 серпня 2024 року включно, в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Судом першої інстанції враховано, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 26 червня 2024 року, та не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_8 , дійшов висновку про доцільність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, та беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, та наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від слідства. Також враховуючи те, що м. Костянтинівка Донецької області, де на теперішній час проживає ОСОБА_8 , знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, обвинувачений може з великою вірогідністю у короткий проміжок часу змінити місце свого проживання та переховуватись на тимчасово окупованій території, через що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з гриманням під вартою, не може запобігти цьому ризику;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, і знов вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та знов може вчинити кримінальні правопорушення.

Крім того, зазначені ризики, на думку суду, посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_8 є одруженим та має на утриманні малолітню дитину; офіційно не працевлаштований; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше судимий.

Суд вважав, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_8 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Врахував суд, що на даний час не відпали, а навпаки, є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам з вищенаведених причин і не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 .

Разом із тим, ураховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд правильно прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження є підтвердженою неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягає обвинувачений.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд 1-ї інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням його із під варти.

При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням, а судом 1- інстанції надано обґрунтовану та повну оцінку заявленим прокурором ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі суду 1-ї інстанції саме ті ризики, які продовжують існувати. Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого, переховування від суду чи вчинення інших кримінальних правопорушень, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, належна процесуальна поведінка обвинуваченого та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що судом 1-ї інстанції правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу. Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду 1-ї інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Доводи обвинуваченого щодо порушення розумних строків розгляду даного кримінального провадження є необґрунтованими. Як вбачається із наданої судом 1-ї інстанції інформації про рух даного кримінального провадження, 05 липня 2024 року в даному кримінальному провадженні ухвалено вирок.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2024 року, якою обвинуваченому за за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 18 серпня 2024 року включно,в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4