Справа № 459/958/20
Провадження № 1-кп/459/219/2023
УХВАЛА

судового засідання

11 листопада 2024 року колегія суддів Червоноградського міського суду Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді (м. Шептицький) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000137 від 24.01.2013 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и л а:

В провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000137 від 24.01.2013 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні 11.11.2024 року адвокат ОСОБА_7 усно заявив відвід суддям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зокрема судді ОСОБА_3 з тих підстав, що нею не накладено електронний цифровий підпис на ухвалу від 15.12.2024 року про відвід судді ОСОБА_8 , а відтак не було підстав для повторного автоматизованого розподілу справи, зокрема для визначення головуючого, якою протоколом автоматизованого розподілу від 18.12.2023 року було визначено ОСОБА_1 . Крім того, вказує, що в судовому засіданні 21.10.2024 року суддями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було порушено процедуру заміни захисника обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки ними невірно було роз`яснено обвинуваченому положення ст.20,49,52,54 КПК України, що призвело до порушення його права на захист. Також посилається на ту обставину, що короткий текст ухвали від 04.04.2024 року та повний текст цієї ж ухвали були внесені до реєстру судових рішень майже одночасно, а тому можна зробити висновок, що на момент проголошення вступної та резолютивної частини цієї ухвали, її повний текст вже було виготовлено, проте не оголошено, що в подальшому призвело до порушення таємниці нарадчої кімнати.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи заявленого відводу.

Прокурор заперечив проти заявленого відводу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія судді приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви виходячи з наступного:

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у Справі Гаусшильдта).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі Межнаріч проти Хорватії ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною .

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Наведені адвокатом ОСОБА_7 обставини, як підстава відводу, не свідчать про упередженість суддів, оскільки в матеріалах справи міститься оригінал ухвали 15.12.2024 року з оригінальними підписами суддів, а відтак твердження про порушення правил повторного розподілу справи внаслідок не накладення електронного цифрового підпису є безпідставним.

Що стосується порушення процедури заміни захисника, то ухвалою від 21.10.2024 року прийнято відмову обвинуваченого від адвоката ОСОБА_7 в його присутності та залучено захисника для здійснення захисту обвинуваченого адвокатом Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, відтак жодні процесуальні дії за участі обвинуваченого без участі захисника судом не вчинялись.

Що стосується посилання адвоката ОСОБА_7 на порушення таємниці нарадчої кімнати внаслідок майже одночасного накладення ЕЦП на короткий текст ухвали від 04.04.2024 року та її повний текст, то слід вказати, що в судовому засіданні 04.04.2024 року було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, що підтверджується журналом судового засідання. В той же час, 04.04.2024 року до реєстру судових рішень було скеровано як короткий текст вказаної ухвали, так і повний її повний текст, який був вже виготовлений до цього часу. Вказані дії повністю відповідають порядку, визначеному ст.3 ЗУ «Про доступ до судових рішень», за якою суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення.

Таким чином, заявлені мотиви відводу не свідчать на порушення безсторонності суддями, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. Керуючись ст. 371,372 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 від 11.11.2024 року про відвід суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_9 : ОСОБА_3

ОСОБА_2