У Х В А Л А

"20" листопада 2024 р. Справа153/1142/24

Провадження1-кп/153/65/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у залі судових засідань в режимі відео конференції клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000110 від 26 лютого 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2024 року за вх.№7383 прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що на розгляді Ямпільського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 від 26 лютого 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Своє клопотання мотивував наступним: у зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На початку вказаної збройної агресії рф, на території України введено відповідні правові режими, які обмежують конституційні права і свободи людини, в тому числі обмеження конституційних прав громадян України, щодо обмеження перетину державного кордону України та не можливості виїзду за межі держави особам чоловічої статі призовного віку (18-60 років).

За вказаних обставин, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступив у злочину змову із ОСОБА_8 щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України. ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, будучи обізнаним про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років за межі України, за попередньою змовою із ОСОБА_8 вирішив організувати незаконне, поза визначеними пунктами пропуску, за грошову винагороду в сумі 6000 доларів США, сприяння у переплавленні громадянина України ОСОБА_12 через державний кордон України до Республіки Молдова.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу в березні 2024 року під час телефонної розмови ОСОБА_4 , виконуючи заздалегідь розподілену злочинну роль, повідомив ОСОБА_12 про необхідність відправлення на його ім`я, через логістичну компанію «Нова Пошта» гідрокостюму, який він отримав 29.03.2024 в м. Ямпіль. Продовжуючи свої злочинні дії 16.04.2024 додатково повідомив ОСОБА_12 про потребу додатково відправити, через логістичну компанію «Нова Пошта», ласти, гідро-шапку, рукавиці та шкарпетки, які ОСОБА_4 отримав 22.04.2024 в м. Ямпіль та переховував за місцем свого проживання, таким чином, заготовивши необхідні засоби для незаконного перетину державного кордону поза визначеними пунктами пропуску.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 біля 08:00 год. 28.04.2024 попросив свого брата ОСОБА_6 зустрітися у м. Вінниця із ОСОБА_12 та привезти його до АДРЕСА_1 .

Приблизно о 11:30 години 28.04.2024 ОСОБА_4 на автомобілі ВАЗ 2106 неподалік АДРЕСА_1 зустрів свого брата ОСОБА_6 , який рухався на автомобілі Volkswagen Passat, пересадив ОСОБА_12 до власного автомобіля проінструктувавши останнього, як себе поводити під час зупинки автомобіля військовослужбовцями та в обхід наявних блокпостів привіз до місця свого проживання, а саме до орендованої квартири АДРЕСА_2 , повідомивши про прибуття на місце ОСОБА_8 , та почав здійснювати інструктаж, надання вказівок та порад під час незаконного перетину державного кордону. Біля 17:00 год. 28.04.2024 до квартири прибув ОСОБА_8 та спільно із ОСОБА_4 повідомили, яким чином одягнути гідрокостюм та на автомобілі ОСОБА_8 марки Honda CR-V вирушили до р. Мурафа, де за межами м. Ямпіль надали гідрокостюм та всі аксесуари до нього ОСОБА_12 та останній під керівництвом ОСОБА_4 та ОСОБА_8 здійснив тренувальний заплив перед незаконним перетином державного кордону. Після чого, в ході руху ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_12 в напрямку державного кордону України були викриті та затримані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 о 18 годині 39 хвилин 28.04.2024 затриманий в порядку ст.208 КПК України, після чого 29.04.2024 о 14.15 годині йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, - тобто у незаконному переправленні особи через державний кордон України, організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

30 квітня 2024 року слідчим суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 27.06.2024.

24 червня 2024 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000110 від 26.02.2024 продовжено прокурором до 29 липня 2024 року.

25 червня 2024 року слідчим суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_4 було продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 29 липня 2024 року.

29 липня 2024 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 було продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 27 вересня 2024 року.

27 вересня 2024 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 було продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 26 листопада 2024 року.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, що зумовлює необхідність продовження йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи сукупність характеризуючих даних обвинуваченого, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачене за його вчинення покарання, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді триманні під вартою. Строк тримання під вартою закінчується 27 вересня 2024 року.

З урахуванням вищевикладеного, прокурор просить суд запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою. Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем свого проживання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, вказавши на те, що ризики, на які посилається прокурор відсутні. Просив суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.07.2024 року.

29 липня 2024 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 вересня 2024 року.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 листопада 2024 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурором було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину та незаконно впливати на свідків.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що він, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання від 7 до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є підозра його у вчиненні злочину в період дії воєнного стану на території України, що був введений Указом Президента №64/2022 від 24.02.2022 і діє на даний час. Також ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення тяжкого кримінального правопорушення (ч.4 ст.185 КК України), підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, тобто на шлях виправлення не став, а, навпаки, продовжив свою злочинну діяльність. Крім цього, ОСОБА_4 офіційно не працює, будь-яких заощаджень немає, проживає за рахунок коштів, здобутих невідомим шляхом, що може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень з метою подальшого отримання засобів для існування.

При вирішенні клопотання прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд також враховує вимоги ст.178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів, тобто до 25 січня 2025 року.

Визначити 25 січня 2025 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1