Справа № 478/1576/24 Провадження №1-в/478/491/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2024 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка Миколаївської області подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання відносно засудженого :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області м. Херсон, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, до арешту не працював. По теперішній справі засуджений: 17.11.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 23.06.2021. Вирок набрав законної сили 18.12.2021; 26.10.2023 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю цього злочину та злочину, за вчинення якого обвинувачений був засудженим вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2021 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання чинності цим вироком. На підставі ч.4 ст. 70 КК України зарахувати у строк відбуття покарання часткове відбуте покарання за попереднім вироком період з 23.06.2021 до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28.11.2023. Початок строку: 28.11.2023 , кінець строку: 23.10.2025 ,
ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернулося до суду з поданням про приведення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2021 та за наявності вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX відносно засудженого ОСОБА_4 , 1985 року народження.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просив справу розглядати без його участі, подання підтримав, просив задовольнити зазначене клопотання.
Засуджений про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просить розгляд подання установи виконання покарань розглядати без його участі, подання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що подання не є обргунтованим та задоволенню не підлягає.
Суд вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали, які наявні в поданны та особовій справі засудженого, дійшов таких висновків.
Засудженого було засуджено відповідно до вироку від 26.10.2023 Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю цього злочину та злочину, за вчинення якого обвинувачений був засудженим вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2021 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання чинності цим вироком. На підставі ч.4 ст. 70 КК України зарахувати у строк відбуття покарання часткове відбуте покарання за попереднім вироком період з 23.06.2021 до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28.11.2023. Початок строку: 28.11.2023 , кінець строку: 23.10.2025 17.02.2023 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 06.06.2023. Вирок набрав законної сили 21.03.2023; 23.10.2023 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі. За ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного Вознесенського міськрайонного суду від 17.02.2023. Остаточно 6 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 23.10.2023. Зарахувати з 06.06.2023 по 22.10.2023. Вирок набрав законної сили 23.11.2023. Початок строку: 23.10.2023, кінець строку: 06.12.2029.
Відповідно до вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України, з 09 червня 2021 по 09 червня 2021 року скоїв злочини майнового характеру, а саме на суму: 1643 грн. 36 коп.; 1010 грн. 30 коп.; 1109 грн. 38 коп.; 908 грн. 31 коп.; 766 грн. 50 коп.; 1640 грн. 67 коп.; 845 грн. 40 коп. , 09 червня 2021 спричинив збитки на суму: 3124 грн. 38 коп. , що за одним епізодом складає більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.
18 липня 2024 року набрав чинності Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон).
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).
Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).
Згідно вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Зі змісту вироків слідує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України засуджений вчинив в 2021.
Станом на 01січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб,згідно із ст.7 Закону України«Про Державний бюджет Українина 2021»,становив 2270,00 грн.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01 січня 2021 року становило 2270,00 грн.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).
Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Таким чином, враховуючи, що засуджений за даним вироком завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку що в задоволенні клопотання відносно засудженого слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2021 та за наявності вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX відносно засудженого ОСОБА_4 , 1985 року народження.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1