Номер провадження: 11-кп/813/66/23
Справа № 523/7238/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повторне дослідження доказів

07.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_8 про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні №0000196 від 14.01.2017 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Корсунці Лиманського району Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.01.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_9 визнано невинуватим та виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення вказаного злочину.

Вироком суду вирішено долю речового доказу в кримінальному провадженні.

Згідно з оскарженим вироком ОСОБА_9 виправдано за обвинуваченням у вчинені злочину, скоєного за наступних обставин.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 14.01.2017 року, близько 13:10 год., він, перебуваючи в АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно якого визначив предметом злочинного посягання. Діючи з корисливих мотивів та умислом на заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я останньої особи, ОСОБА_9 підійшов до потерпілого та, погрожуючи застосуванням продемонстрованого тому наявного при ньому ножа, відібрав у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Meizu», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 3996 грн., під`єднаний до сім-карти № НОМЕР_3 , яким розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров?я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просить виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року, та остаточно призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 6 (шість) років та вирішити долю речових доказів в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

За клопотанням прокурора в судовому засіданні апеляційного суду досліджено такі письмові докази, а саме: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 від 26.01.2017 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 26.01.2017 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 10.04.2017 року та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 26.01.2017 року.

Після дослідження вказаних письмових доказів, захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про повторне дослідження обставин кримінального провадження шляхом повторного допиту під час апеляційного провадження свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , посилаючись на те, що в основу виправдувального вироку місцевим судом було покладено не зазначені протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а покази самих свідків, які в судовому засіданні місцевого суду не могли однозначно вказати, що ОСОБА_9 це саме та людина, яка продала мобільний телефон.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав клопотання захисника про повторний допит свідків та просив його задовольнити; прокурорів, які заперечують проти задоволення клопотання захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи клопотання сторони захисту про повторний допит свідків; колегія суддів дійшла висновків про таке.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України (далі - КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскарженого вироку судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які надавали свої пояснення щодо відомих їм обставин придбання ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_13 мобільного телефону «Meizu» у раніше незнайомого чоловіка, якого вони пізніше впізнали за фотокартками. При цьому свідки вказали, що при впізнанні вони вказали на фотографію ОСОБА_9 , як на зображення особи, яка лише приблизно схожа на продавця.

Разом з цим, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 місцевий суд визнав недопустимими доказами, з посиланням на те, що вказані свідки в суді показали про сумніви в правильності результату проведеної слідчої дії, а також не дотриманням вимог ч.1, ч.7 ст.228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії.

Також місцевий суд визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_14 , з огляду на те, що прокурором не було забезпечено явку зазначеного свідка в судове засідання, що перешкодило перевірити правильність результату проведеної слідчої дії шляхом його допиту, а також не дотриманням слідчим вимог ч.1, ч.7 ст.228 КПК України при пред`явленні свідку особи для впізнання за фотознімками.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник вказала, що в основу виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 та доведення його невинуватості у скоєнні інкримінованого йому злочині, місцевим судом було взято саме покази вказаних свідків, які в судовому засіданні місцевого суду не змогли однозначно вказати, що ОСОБА_9 це саме та людина, яка принесла для продажу мобільний телефон, а не досліджені протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вказаних свідків.

Тому сторона захисту наполягає на тому, що допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час апеляційного розгляду має важливе значення для встановлення обставин тих подій, та сторона захисту просить повторно допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також допитати свідка ОСОБА_14 , який не допитувався в місцевому суді.

Таким чином, враховуючи доводи і вимоги клопотання захисника про повторний допит свідків, з метою перевірки законності та обґрунтованості оскарженого прокурором вироку місцевого суду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту та доведеність наявності підстав повторного допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 про повторне дослідження обставин кримінального провадження шляхом повторного допиту під час апеляційного провадження свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та допитати вказаних свідків під час апеляційного розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4