Справа №587/288/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/157/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 587/288/18 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2021, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним за ч. 2 ст. 248, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2

визнаний винним за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким їх виправдати, оскільки було порушено їх право на захист, докази отримані незаконно, відсутні докази того, що смерть тварин настала саме внаслідок їх дій, свідки є зацікавленими, цивільний позов підписаний не уповноваженою особою та безпідставно задоволений, суд не взяв до уваги показання свідків;

- захисник обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_17 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким їх виправдати, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують повноваження слідчих та прокурорів, які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2021 ОСОБА_13 визнаний винним і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 248 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. ОСОБА_14 визнаний винним і йому призначене покарання: за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 248 КК у виді обмеження волі строком 2 роки; за ч. 2 ст. 263 КК у виді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в солідарному порядку на користь ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Лебідь» 120000 грн завданої шкоди.

Згідно вироку, навесні 2017 р. ОСОБА_13 , перебуваючи на території Сумської області, без передбаченого законом дозволу придбав нарізний мисливський карабін «Сайга» калібру 7,62х39 мм та 8 мисливських патронів, які є бойовими припасами, призначеними для нарізної мисливської вогнепальної зброї карабінів «ОП СКС», «Сайга» та інших калібру 7,62 мм, які переніс та став зберігати за адресою: АДРЕСА_1 .

13.10.2017 ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_14 , взявши із собою 2 виготовлені саморобним способом ножі, які є холодною зброєю, а також нарізний мисливський карабін «Сайга», калібру 7,62х39 мм та 8 мисливських патронів калібру 7,62 мм, разом із ОСОБА_14 пішов в напрямку Низівського лісництва. У цей же день ОСОБА_13 передав ОСОБА_14 один із ножів, який відноситься до холодної зброї, тим самим збув його без передбаченого законом дозволу. Близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_13 , знаходячись разом із ОСОБА_14 на території кварталу № 52 Низівського лісництва Сумського району Сумської області, яка є ландшафтним заказником місцевого значення «Ворожбянським», реалізуючи умисел на незаконне полювання на диких звірів, що перебувають у стані природної волі у межах природно-заповідного фонду, з використанням вказаного карабіну вполювали двох європейських оленів шляхом здійснення ОСОБА_13 трьох пострілів, чим спричинили майнову шкоду ТОВ СМГ «Лебідь» на суму 120000 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 248, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК, та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційних скарг про невинуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Так, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за пред`явленим їм обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним та кваліфікував дії: ОСОБА_13 як незаконне полювання на території природо-заповідного фонду, вчинене за попередньою змовою групою осіб, носіння та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу; ОСОБА_14 як пособництво у незаконному полюванні на території природо-заповідного фонду, вчинене за попередньою змовою групою осіб, носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Свідок ОСОБА_18 надала показання, згідно яких з 17.07.2017 по 07.10.2018 вона працювала кореспондентом на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у м. Суми. 13.10.2017 на «гарячу» лінію надійшло повідомлення про факт браконьєрства на території Низівського лісництва. В той же день разом із знімальною групою вона виїхала на місце вчинення злочину. Приїхавши на місце, вони побачили двох затриманих, ними виявилися обвинувачені. Крім того, поруч з ними були 2 туші прострелених ОСОБА_19 з вогнепальними пораненнями, у одного була простріляна шия, у другого з половини туші знята шкіра та відрізана нога, яка була підвішена на дереві і з якої стікала кров, на землі лежали ніж та зброя. Обвинувачені не казали, що до них застосовувалася фізична сила або погрози, пояснення давали добровільно та без будь-якого примусу.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він працює з 2013 р. єгером ТОВ СМГ «Лебідь». 13.10.2017 він з іншим єгером ОСОБА_21 займалися роботою по господарству в ОСОБА_22 лісництві. Близько 13 год. вони почули постріл, а потім ще 2 постріли. Вони поїхали в той бік, де були постріли. Проїхавши деякий час, вони зупинили машину та пішли в напрямку пострілів. Пройшовши близько 700 м, вони зайшли на територію кварталу № 52 Низівського лісництва Сумського району Сумської області, яка є ландшафтним заказником місцевого значення «Ворожбянський», і за 20 м побачили обвинувачених, які обробляли тушу ОСОБА_19 . На гілці дерева була підвішена нога ОСОБА_19 , ОСОБА_13 . відділяв з неї м`ясо, в той час як ОСОБА_14 здирав з ОСОБА_19 шкуру. Біля обвинувачених лежала ще одна туша ОСОБА_19 . В обох обвинувачених в руках були ножі, якими вони обробляли тушу ОСОБА_19 , біля ОСОБА_13 на гілці висів карабін. Вони зайшли зі спини обвинувачених, забрали карабін та ножі, які були в крові, кров була і на руках обвинувачених і на їхніх чоботах. Крім того, в обвинувачених було виявлено два рюкзака з великими поліетиленовими мішками в кількості 10 шт об`ємом по 30 л, ганчірки, мотузки.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що працює в ТОВ СМГ «Лебідь». 13.10.2017 йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що на території Низівського лісництва було чутно постріли і вони затримали двох чоловіків у кварталі № 52. Він відразу виїхав на територію кварталу № 52 Низівського лісництва Сумського району Сумської області, яка є ландшафтним заказником місцевого значення « ОСОБА_24 ». Коли він приїхав на місце, там були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , працівники поліції, ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , потім приїхала оперативна група і телебачення. На дереві висіла нога ОСОБА_19 , з якої обрізалося м`ясо, лежали дві туші оленів з вогнепальними пораненнями, які були ще теплі. Руки обвинувачених були в крові, в них вилучили ножі, карабін, патрони, мішки з пакетами для м`яса.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що 13.10.2017 він із ОСОБА_25 та ОСОБА_20 працювали на території Низівського лісництва. Близько 14 год. вони почули 3 глухих звуки пострілів. Вони поїхали в напрямку пострілів, оскільки на території заповідника полювання заборонено. Він та ОСОБА_20 вийшли з машини і пішли пішки. Прийшовши метрів 700, вони вийшли на галявину, де через кущі побачили людей. Вони зайшли зі спини, підійшли ближче і побачили, що на галявині перебувають обвинувачені, які обробляють тушу ОСОБА_19 . При цьому передня нога ОСОБА_19 була підвішена на гілці і ОСОБА_13 ножем зрізав з неї м`ясо, а ОСОБА_14 знімав з туши шкуру. Після цього відразу була викликана поліція, повідомлено керівництво мисливського господарства. У обвинувачених вилучили карабін, ножі, великі пакети для перевезення м`яса. Руки та гумові чоботи обвинувачених були в крові. По слідах було видно, що тушу ОСОБА_19 волочили метрів 50 до того місця, де її почали обробляти.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що він був присутній в якості понятого при огляді місця події. Коли вони приїхали на місце події, то він побачив ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Біля них лежали туші двох оленів з вогнепальними пораненнями в шию та в лопатку. При цьому передня нога ОСОБА_19 була підвішена на гілці, шкіра з туші була наполовину знята. Поруч лежав карабін з глушителем і з патронами, мішки, два мисливські саморобні ножі. У ОСОБА_14 на руках була кров.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що 13.10.2017 він, працюючи оператором на телеканалі «СТС», отримав вказівку їхати разом з знімальною групою до Низівського лісництва Сумського району Сумської області, яка є ландшафтним заказником місцевого значення « ОСОБА_24 », де був виявлений факт браконьєрства. Приїхавши на місце, він побачив дві туші оленів, з вогнепальними пораненнями в шию та лопатку, нога ОСОБА_19 була підвішена до гілки дерева, шкіра була наполовину знята. Був вилучений карабін з глушником. Обвинувачені добровільно давали пояснення про обставини вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що він разом з ОСОБА_26 був запрошений поліцейськими для участі в огляді місця події в якості понятого. Коли вони приїхали на місце події, то він побачив ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Біля них лежали дві туші оленів з вогнепальними пораненнями в шию та в лопатку. При цьому передня нога одного з ОСОБА_19 була підвішена на гілці. Рядом лежав карабін з глушителем, 5 патронів, які витягли з карабіну, прозорі пакети, звичайний мішок, два ножі. У ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на руках, штанях та чоботах була кров.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що до 2018 р. він працював інспектором групи реагування Сумського РВП ГУНП в Сумській області. 13.10.2017 він був на чергуванні і за повідомленням про незаконне полювання виїхав на місце вчинення злочину на території Низівського лісництва. Приїхавши на місце він побачив дві туші оленів, один з яких був наполовину розібраний. Там же перебували обвинувачені, у яких була вилучена рушниця. Він був постійно присутнім біля обвинувачених, які з скаргами на дії присутніх не зверталися, ніхто тиску на них не чинив, фізичною розправою не погрожував.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу вироку й інші докази:

- протокол огляду місця події від 13.10.2017, згідно якого під час зазначеної слідчої дії була оглянута ділянка місцевості, що знаходиться на території Низівського лісництва у кварталі № 52, що розташована на відстані 142 м від квартального стовпа. На вказаній ділянці місцевості знаходиться похилене дерево, з якого звисає передня права нога парнокопитної тварини, прикріплена до гілки дерева за допомогою мотузки білого кольору, тут же заходяться 2 ножі, 2 речових мішки, відрізок мотузки, заточувальний камінь, ганчірка білого кольору, поліетиленові мішки, а також 2 туші оленів, одна з яких частково розібрана. За вказаними тушами ОСОБА_19 знаходиться предмет, зовні схожий на вогнепальну зброю, тобто гвинтівку з оптичний прицілом та глушником, від якої на момент огляду від`єднаний магазин з п`ятьма патронами. Виявлені під час слідчої дії речі вилучені з місця огляду пригоди;

- висновок судової експертизи зброї та слідів і обставин її використання № 19/119/6-3/398е від 12.12.2017, згідно якого карабін, вилучений під час огляду 13.10.2017 за фактом незаконного полювання ОСОБА_13 у кварталі № 52 Низівського лісництва поблизу АДРЕСА_2 , є нарізною мисливською вогнепальною зброєю. Наданий карабін є нарізним карабіном «Сайга» калібру 7,62х39 мм. Наданий карабін придатний для стрільби і знаходиться у справному стані;

- висновок судової експертизи зброї та слідів і обставин її використання № 19/119/6-3/391е від 24.11.2017, згідно якого 5 патронів, виявлених та вилучених під час огляду 13.10.2017 за фактом незаконного полювання ОСОБА_13 у кварталі № 52 Низівського лісництва поблизу АДРЕСА_2 , є бойовими припасами. Дані 7,62 мм мисливські патрони призначені для нарізної мисливської вогнепальної зброї карабінів «ОП СКС», «Сайга» та інших калібру 7,62 мм. Патрони придатні для стрільб;

- висновок судової вибухово-технічної експертизи № 19/119/7-1/32170е від 11.01.2017, згідно якого предметом експертного дослідження був вміст каналу ствола на марлевий тампон, протяжка на марлевому тампоні з каналу ствола карабіну типу «Сайга» калібру 7,62х39 мм, вилученого під час огляду 13.10.2017. На наданій на дослідження протяжці на марлевому тампоні виявлені сліди продуктів пострілу сліди вибухового перетворення капсульного складу та сліди металізації, які характерні для слідів оболонкових куль, в яких оболонка виготовлена із заліза та вкрита шаром сплаву міді та цинку;

- висновок експерта № 19/119/6-4/118е від 25.10.2017, згідно якого два ножі, вилучені 13.10.2017 під час огляду місця події ділянки місцевості у кварталі № 52 Низівського лісництва, є холодною зброєю, виготовленою по типу мисливських ножів загального призначення, що є різновидом мисливської холодної клинкової зброї колюче-ріжучої дії.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих їм правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинувачених про порушення їх права на захист під час огляду місця події, то вони не можуть бути прийнятими до уваги з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 86 КПК передбачено, що доказ вважається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Отже, допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону.

Питання про визнання доказів недопустимими вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК) у кожному конкретному випадку залежно від характеру і наслідків порушень критеріїв допустимості. При цьому оцінка доказів передбачає їх відповідний аналіз у всій сукупності та взаємозв`язку (ст. 94 КПК).

Таким чином, при визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу.

Кримінальне процесуальне законодавство містить критерії, за якими порушення встановленого КПК порядку проведення окремих процесуальних дій є істотним і призводить до визнання доказів недопустимими (ч. 2, 3 ст. 87 КПК).

Перелік діянь, які передбачені у ст. 87 КПК як підстави для визнання фактичних даних недопустимими як докази, не є вичерпним і становить собою порушення фундаментальних гарантій, що дає певний орієнтир для визначення змісту поняття «істотне порушення» у випадках, які не підпадають під цей перелік. В кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Тому кожний доказ повинен оцінюватися автономно, оскільки його безумовне виключення може призвести до негативних наслідків, що виражатимуться в ухваленні незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення.

В цій справі не встановлено, що застосування до обвинувачених засобів обмеження рухомості (кайданків) відбулося в порядку їх затримання згідно ст. 209 КК, а не у зв`язку із проведенням слідчої дії у виді огляду місця події, враховуючи положення ч. 6 ст. 237 КПК, згідно яких слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду.

Участь обвинувачених у проведенні огляду місця події не була обов`язковою, відомості про них до протоколу від 13.10.2017, як про учасників цієї слідчої дії, не вносилися, тобто виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення злочинів відбулося без них, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що вказаний вище факт призвів хоча б до мінімальних порушень прав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , визначених ст. 20, 42 КПК, які були б істотними та тягнули за особою визнання протоколу та похідних від нього доказів недопустимими.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучення зброї мало місце саме під час огляду місця події, а не в ході обшуку обвинувачених, тому відповідні доводи їх апеляційної скарги також є необґрунтованими.

Є неприйнятними й інші доводи апеляційної скарги обвинувачених, зокрема щодо відсутності належних доказів про причину смерті ОСОБА_19 , оскільки під час огляду місця події було встановлено, що одна туша оленя містить наскрізний отвір в районі грудної клітини, а інші наскрізний отвір в районі шиї, що з урахуванням інших встановлених обставин та отриманих доказів є достатнім для констатації факту загибелі тварин саме внаслідок полювання на них.

Доводи обвинувачених про відсутність на мисливському карабіні відбитків пальців їх рук, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки згідно висновку експерта № 19/119/6-1/675е від 24.10.2017 виявлені сліди папілярних ліній на поверхні кришки газової труби предмету, схожого на гвинтівку, вилученого 13.10.2017 під час проведення огляду місцевості у кварталі № 52 Низівського лісництва поблизу смт Низи Сумського району, є непридатними для ідентифікації особи (осіб), що їх залишили. Тобто вказаний доказ вказує тільки на неможливість ідентифікації виявлених слідів, а не на те, що відбитки пальців рук обвинувачених або одного з них відсутні на зброї. Крім того, обвинувачені відмовилися добровільно надати біологічні зразки, а з клопотанням про примусове відібрання зразків, сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталася, враховуючи вказаний висновок експерта № 19/119/6-1/675е від 24.10.2017, який вказує на неможливість досягнення завдань експертизи.

Що стосується відсутності слідів крові чи жиру тварин на руках обвинувачених, то в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що відносно обвинувачених проводилося освідування для виявлення слідів вчинення злочину. Відсутність доказів, які б підтверджували вказані обставини, жодним чином не свідчать про те, що злочини вчинені не обвинуваченими, так як сукупність інших наведених вище доказів є достатньою для доведення їх винуватості. Те ж саме стосується і того, що вилучена зброя була обладнана глушником, у зв`язку з чим свідки нібито не могли чути постріли, оскільки відсутні підстави вважати, що цей пристрій настільки знижував рівень шуму внаслідок пострілу, що відповідний звук не міг бути сприйнятий свідками на певній відстані.

В цьому контексті слід зазначити, що прийняття відповідного рішення щодо необхідності проведення тієї чи іншої слідчої дії, або ж призначення експертизи, відноситься виключно до компетенції конкретного слідчого, що здійснює досудове розслідування, та який діючи в межах кримінального процесуального законодавства досліджує обставини, що мають суттєве значення для кримінального провадження, надає їм належну правову оцінку та забезпечує прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (дискреційні повноваження слідчого).

Сукупність всіх обставин у цій справі виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що саме обвинувачені вчинили інкриміновані їм злочини, що вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих доказів, оскільки версія сторони обвинувачення пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події.

Наявності таких обставин, яким версія сторони обвинувачення не змогла надати розумного пояснення або які б свідчили про можливість іншої версії події, не встановлено. Будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія події, яка дає підстави для висновку про те, що мали місце злочини і вони вчинені обвинуваченими.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги в тій частині, що на судову експертизу надано іншу зброю, ніж та, що була вилучена під час огляду місця події, оскільки з протоколу від 13.10.2017 вбачається, що вилучено гвинтівку з оптичним прицілом та глушником, яку було належним чином упаковано, а також засвідчено підписами слідчого, понятих та спеціаліста, які брали участь у вилученні цього доказу, після чого направлено для проведення дактилоскопічної експертизи, а потім для експертизи зброї та слідів і обставин її використання. При цьому, вилучення під час огляду місця події гвинтівки із магазином, у якому знаходилося п`ять патронів, і надання на дослідження гвинтівки із магазином ємністю десять патронів, не вказує на те, що об`єктом дослідження був інший предмет, оскільки кількість патронів у магазині та його ємність є різними даними.

Положення КПК не містять заборон здійснення допиту у якості свідків осіб, які були залучені понятими для проведення слідчої дії, тому відповідні доводи обвинувачених також не підлягають задоволенню. Крім того, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК даних стосовно свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, в ході судового розгляду стороною захисту не надано.

Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги обвинувачених щодо заявлення цивільного позову неуповноваженою особою.

Зокрема, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілим визнано ТОВ СМГ «Лебідь», представником якого була адвокат ОСОБА_30 , якою в порядку ст. 128 КПК до початку судового розгляду заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених в солідарному порядку матеріальну шкоду на суму 120000 грн, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК.

На підтвердження повноважень представляти ТОВ СМГ «Лебідь» адвокатом ОСОБА_30 надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 176 від 23.12.2005, ордер № 240 на надання правової допомоги ТОВ «Лебідь» адвокатським бюро адвокатом ОСОБА_31 , а також витяг із договору № 240 про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_30 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 176 від 23.12.2005) ТОВ СМГ «Лебідь», що цілком відповідає положенням ст. 58 КПК. При цьому, зазначена у витягу дата «26.02.2018» є датою не договору, а формування витягу з нього.

Що стосується тверджень апеляційної скарги обвинувачених про заявлення цивільного позову неналежним позивачем, то слід зазначити наступне.

Рішенням виконкому Сумської обласної ради № 662 від 25.12.1979 створено гідрологічний заказник місцевого значення «Ворожбянський», а згідно охоронного зобов`язання від 07.06.1999 Сумське державне лісове господарство дало зобов`язання щодо забезпечення охорони гідрологічного заказника місцевого значення «Ворожбянський» у межах Низівського лісництва квартал, зокрема № 52.

Згідно рішення Сумської обласної ради від 18.12.2008 тип заказника змінено на ландшафтний. При цьому, відповідно картки первинного обліку території та об`єктів природно-заповідного фонду квартали, зокрема, № 52 входять до складу гідрологічного заказника місцевого значення «Ворожбянський».

Рішенням Сумської обласної ради від 25.09.2003 «Про вилучення та закріплення мисливських угідь» з користування державного мисливського господарства «Низи» вилучено 59,5 тис. га мисливських угідь та згідно п. 2.1 даного рішення, вказані угіддя закріплено за СМГ «Лебідь» відділення ТОВ «Прогрес Інвест».

На виконання даного рішення Сумської обласної ради між ІНФОРМАЦІЯ_4 та ТОВ СМГ «Лебідь» укладено типовий договір про умови ведення мисливського господарства від 07.03.2013. Предметом даного договору були вищезгадані мисливські угіддя. Згідно умов цього договору ТОВ СМГ «Лебідь», крім іншого, зобов`язується, забезпечувати проведення комплексних заходів, спрямованих на охорону і відтворення мисливських тварин, здійснювати охорону державного мисливського фонду, дотримуватись режиму охорони тварин, виконувати інші обов`язки щодо охорони і використання об`єктів тваринного світу та користування мисливськими угіддями.

Тобто з 25.09.2003 мисливські угіддя з мисливського господарства «Низи» були закріплені за СМГ «Лебідь» відділення ТОВ «Прогрес Інвест», а з 07.03.2013 ці мисливські угіддя були передані у користування ТОВ СМГ «Лебідь», що також підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.02.2018 за підписом заступника начальника управління, згідно якого територія ландшафтного заказника місцевого значення «Ворожбянський» входить до складу угідь, які надані у користування ТОВ СМГ «Лебідь».

Відповідно ч. 1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, незважаючи на те, що рішенням Сумської обласної ради від 25.09.2003 мисливські угіддя надані в користування СМГ «Лебідь» відділення ТОВ «Прогрес Інвест», станом на момент вчинення злочину фактично потерпілим у цій справі є ТОВ СМГ «Лебідь», оскільки саме з цією юридичною особою ІНФОРМАЦІЯ_4 укладено договір ведення мисливського господарства, на що також вказують зміст та умови цього договору щодо обов`язків ТОВ СМГ «Лебідь» по охороні тварин та встановлена відповідальність за не виконання визначених обов`язків. При цьому, вказаний договір є чинним, будь-яка інша особа, в тому числі Сумське обласне управління лісового та мисливського господарства із заявами про долучення до провадження як потерпілого не зверталася, тому існує достатньо підстав вважати, що вчиненим злочином майнової шкоди завдано саме ТОВ СМГ «Лебідь» як користувачу мисливських угідь.

Крім того, відповідно ст. 43 Закону України «Про мисливське господарство» відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь. Такси для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, і центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. У разі неможливості вилучення незаконно добутої продукції полювання порушник відшкодовує її вартість, яка обчислюється виходячи з ринкових цін на м`ясо, шкіряну, хутрову та іншу сировину вищого сорту, що діють на час відшкодування, у визначених розмірах.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України від 19.06.2017 № 301/222 затверджені такси для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання, зокрема розмір стягнення за незаконне добування або знищення оленя європейського становить 60000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив цивільний позов про стягнення з обвинувачених у солідарному порядку 120000 грн завданої матеріальної шкоди, при цьому вилучення чи не вилучення незаконно добутої продукції полювання не звільняє обвинувачених від обов`язку усунути заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги показання допитаних за ініціативою сторони захисту свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 про те, що вони бачили обвинувачених на мосту в с. Патріотівка Сумського району 13.10.2017 близько 12 год. в обідній час без зброї, оскільки ця обставина не виключає здійснення незаконного полювання після цього через декілька годин.

Дослідження тієї обставини, чи мали обвинувачені можливість перемістити туші оленів один від одного та в подальшому до місця свого проживання заздалегідь позбавлене свого доказового значення, оскільки відсутні підстави вважати, що з`ясування цих питань могло б хоча б якимось чином вплинути на фактичні обставини вчинення злочинів та доведеність їх винуватості.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника відносно того, що стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують повноваження слідчих та прокурорів, які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції сторона захисту вказане питання не порушувала. Однак, за наявності відповідних доводів сторони кримінального провадження про відсутність підтвердження повноважень посадових осіб на проведення досудового розслідування, такі доводи мають бути ретельно перевірені в ході апеляційного розгляду.

У випадку встановлення порушень, суд зобов`язаний вирішити питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, з`ясувавши вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17).

Так, прокурором заявлено клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження процесуальних документів, а саме: доручення слідчому Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_34 від 14.10.2017 в порядку ст. 39, 214 КПК про проведення досудового розслідування за фактом того, що дві особи застрелили з карабіну двох оленів; доручення слідчому Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_35 від 14.10.2017 в порядку ст. 39, 214 КПК про проведення досудового розслідування за фактом того, що дві особи застрелили з карабіну двох оленів; доручення слідчому Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_36 від 14.10.2017 в порядку ст. 39, 214 КПК про проведення досудового розслідування за фактом того, що ОСОБА_13 зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу; доручення слідчому Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_35 від 14.10.2017 в порядку ст. 39, 214 КПК про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 14.10.2017; доручення слідчому Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_35 від 14.10.2017 в порядку ст. 39, 214 КПК про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 09.01.2018; доручення слідчому Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_37 від 23.01.2018 в порядку ст. 39, 214 КПК про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000602 від 09.01.2018; постанова заступника керівника Сумської обласної прокуратури від 14.10.2017 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000602 за ч. 2 ст. 248 КК; постанова заступника керівника Сумської обласної прокуратури від 14.10.2017 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000605 за ч. 1 ст. 263 КК; постанова заступника керівника Сумської обласної прокуратури від 09.01.2018 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000021 за ч. 2 ст. 263 КК; постанова прокурора Сумської місцевої прокуратури від 09.01.2018 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 0000602 за ч. 2 ст. 248 КК, № 0000605 за ч. 1 ст. 263, № 0000021 за ч. 2 ст. 263 КК в одне провадження за № 0000602;.

Під час апеляційного розгляду не спростовано, що вищезазначені особи були уповноважені на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва. Вказані особи визначено слідчими та прокурорами у кримінальному провадженні відповідно положень ст. 37, 39 КПК.

Виходячи з наведеного, оскільки наявними в матеріалах справі та наданими під час касаційного розгляду процесуальними документами, іншими даними підтверджено повноваження слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні № 0000602, та первинних кримінальних проваджень, які були об`єднані, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи захисника щодо проведення досудового розслідування неуповноваженими особами.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) 5 років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини, а згідно ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК, складає 5 років.

Таким чином, оскільки на час апеляційного розгляду сплинуло 5 років з моменту вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК та не встановлено обставин, які б були підставами для зупинення чи переривання перебігу давності, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції, звільнити ОСОБА_13 від призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК у зв`язку із закінченням строків давності та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 263 КК до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, а ОСОБА_14 звільнити у зв`язку із закінченням строків давності від призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК.

В іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2021 відносно ОСОБА_38 та ОСОБА_39 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 і ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_38 від призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_38 вважати засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 і ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_39 від призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 248, ч. 2 ст. 263 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4