Справа № 743/744/24
Провадження №1-кп/743/54/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ріпки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000084 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олешня Ріпкинського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, такого, що на утриманні осіб не має, особою з інвалідністю, народним депутатом та депутатом органів місцевого самоврядування не є у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор, обвинувачений, інші учасники кримінального провадження: потерпіла ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2024 р. у другій половині дня, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою вчинення крадіжки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи, всупереч волі власника, зламавши замок на дверях, проник до господарської будівлі за вказаною адресою, що належить ОСОБА_5 , звідки вчинив дрібну крадіжку належного їй майна, після чого залишив вказану господарську будівлю, порушивши вказаними діями недоторканість володіння ОСОБА_5 .

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, 06.05.2024 р. у невстановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою вчинення крадіжки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи, ст. 12 Загальної декларації прав людини, відповідно до якої ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла, ст. 17 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, відповідно до якого ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного посягання на недоторканність його житла, ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого житла, всупереч волі власника, через отвір у горищі, проник до житлового будинку за вказаною адресою, що належить ОСОБА_5 , звідки вчинив дрібну крадіжку належного їй майна, після чого залишив житловий будинок, порушивши вказаними діями недоторканість житла ОСОБА_5 .

Також, 07.05.2024 р. близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою вчинення крадіжки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи, ст. 12 Загальної декларації прав людини, відповідно до якої ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла, ст. 17 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, відповідно до якого ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного посягання на недоторканність його житла, ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого житла, всупереч волі власника, через отвір у горищі, проник до житлового будинку за вказаною адресою, що належить ОСОБА_5 , звідки вчинив дрібну крадіжку належного їй майна, після чого залишив житловий будинок, порушивши вказаними діями недоторканість житла Примостки ОСОБА_7 .

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.

У судовому засіданні 05.08.2024 р. обвинувачений вину визнав повністю та показав, що 05.05.2024 р. після вживання алкогольних напоїв у нього виник намір подивитися, що є у домоволодінні ОСОБА_7 з метою щось продати та придбати спиртне. Він знав, що у будинку ніхто не проживає і, крім того, там раніше відбулася пожежа. Десь після обіду він прибув на подвір`я, залізякою зірвав замок у сараї та зайшов усередину. Звідти взяв колесо, яке відніс додому, а на наступний ранок продав сусідці за 300 грн. Перед цим він пропонував його купити ще кільком особам. Сусідка не погоджувалась, але він її вмовив. Що колесо викрадене не повідомляв.

06.05.2024 р. також у стані алкогольного сп`яніння також десь о другій половині дня обвинувачений повернувся до домогосподарства. Біля будинку стояла драбина, яка вела на горище. У горищі був отвір, через який він проник. Забрав з кухні балон та плиту. Викинув їх на подвір`я через вікно та вийшов тим же способом, що і проник. Оскільки був п`яний, то балон загубив у кущах. Плиту приніс додому.

На наступний день знову у стані алкогольного сп`яніння він таким самим способом проник до будинку, взяв кросівки, черевики, друшляк залізний, сито, бордюр, шпалери та металолом. Взуття планував носити, а решту взагалі не розумів навіщо брав. Коли ніс усе це додому стежкою через городи приблизно о 20 годині (бо вже почало темніти) його зупинив місцевий мешканець ОСОБА_8 , сусід через ОСОБА_9 . Він сказав, що почув звуки, вийшов подивитися і побачив обвинуваченого з речами. Обвинувачений одразу зізнався, що він взяв усе у ОСОБА_7 . Сусід подзвонив їй та дільничному офіцеру поліції. Після цього обвинувачений видав все майно, що у нього було працівникам поліції, вказав, кому продав колесо. ОСОБА_10 він сам не знав, де загубив, тому сам його довго шукав, а коли знайшов, то за вказівкою ОСОБА_7 віддав сусіду ОСОБА_8 .

Обвинувачений вказав, що переїхав жити у інше селище до бабусі, де також проживає його рідна сестра, оскільки він, так як і сестра, не хоче продовжувати жити з батьками, які вживають алкогольні напої. Вже місяць обвинувачений не вживає спиртні напої. Займається збором грибів та ягід, аби забезпечити себе матеріально. Після цього планує влаштуватися на офіційну роботу. Перед ОСОБА_11 вибачився, йому соромно за скоєне. Віддав їй 3000, 00 грн за бензин, щоб їздити до органів досудового розслідування та суду, а також в якості моральної компенсації. Перед сусідкою, якій продав колесо, вибачився також. Більше вчиняти крадіжки не збирається.

Потерпіла у судовому засіданні 05.08.2024 р. вказала, що обвинуваченого пробачила повністю та на 100 відсотків вірить у щирість його розкаяння. Визнала, що він переслав їй на картку 3000, 00 грн, вибачився. На її думку, вплив на обвинуваченого мають його батьки, які вживають алкогольні напої, і вона взагалі не знає, як він, бідний, з ними живе. Вказала, що їй його жалко. Просила призначити обвинуваченому покарання якомога мінімальне. Зазначила, що відчуває дискомфорт лише у тому, що їй доводиться відриватися від своїх справ у зв`язку з кримінальним провадженням, але жодної образи на обвинуваченого вона не має. При цьому, зауважила, що якщо він знову таке зробить, то тоді вона вже його не пробачить.

Показання обвинуваченого не суперечать фактичним обставинам справи, викладеним у формулюванні обвинувачення, які ним не оспорюються.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На виконання положень вказаної норми суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім частини письмових доказів та характеризуючих даних особи обвинуваченого, що узгоджено стороною захисту та обвинувачення, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин у провадженні та суд переконався у добровільності їх позиції. Судом роз`яснено неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні і обвинувачений своїми умисними діями вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла та до іншого володіння особи.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує досудову доповідь органу пробації, що надійшла до суду 05.08.2024 р. за вх. № 3135/24, згідно якої орган пробації дійшов висновку, що виправлення цієї особи можливе без обмеження або позбавлення волі.

З досудової доповіді органу пробації вбачається, що ризик вчинення повторного правопорушення орган пробації оцінює як середній, ризик небезпеки для суспільства як середній.

За положеннями ст. 50 КК України метою покарання, крім кари, є виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд також враховує, що обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, потерпілій компенсував усі витрати, понесені з розглядом справи у добровільному порядку. Потерпіла просила суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді найнижчої межі, що свідчить про те, що вона пробачила обвинуваченого повністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та обранню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 338, 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_12 покарання у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360, 00 гривень (одна тисяча триста шістдесят гривень 00 копійок).

Початок строку відбування покарання обчислювати після набрання вироком законної сили.

Речові докази: настільну газову плиту марки «Grunhelm», моделі GGP-6012, чорного кольору; колесо до господарської тачки жовто-блакитного кольору; поліетиленовий пакет білого кольору із написом на ньому «LeGrand», 8 рулонів шпалер марки «Kolorit», 1 рулон шпалер «Белорусские обои Минск», шпалерну стрічку «Слов`янські шпалери з артикулом В86»; друшляк із нержавіючої сталі діаметром 28 сантиметрів, сито діаметром 22 сантиметри, виробленого із сталі; кросівки «Roostex» 42 розміру із штучного замшу, кросівки «Bonote» 46 розміру із текстильного матеріалу; металобрухт вагою вісім кілограмів вісімсот п`ятнадцять грамів залишити власнику Примостці ОСОБА_13 ;

Речовий доказ: вилучені сліди рук в ході огляду місця події 09 травня 2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) процесуальні витрати на проведення товарознавчих та трасологічної експертиз у розмірі 12495, 12 гривень (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 12 копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з особливостями, передбаченими статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1