Справа № 496/3401/24
Провадження № 1-кс/496/1733/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

09 липня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого слідчого відділу ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Одеського району Одеської області, українця, громадянина України, середня освіта, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за матеріалами кримінального провадження №0000336 від 13.05.2024 року за ч. 3 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась до суду з зазначеним клопотанням, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.08.2024 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2024 р. приблизно о 03 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник спільний умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із задоволенням статевої пристрасті з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Далі, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усупереч волі потерпілої ОСОБА_10 , застосовуючи насильство та фізичну перевагу, яке виражалось в утриманні потерпілої в положенні лежачи на животі та нанесенні їй ударів по тілу та не зважаючи на опір та на прохання потерпілої ОСОБА_10 припинити протиправні дії, по черзі, вступили в статеві зносини проти її волі, шляхом вагінального проникненням в її тіло з використанням геніталій.

Враховуючи викладене, 14.05.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке кваліфікується як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:

допитом потерпілої ОСОБА_10 від 13.05.2024, яка розповіла, як саме вчинялись відносно неї дії сексуального характеру, які мали місце в ніч з 11.05.2024 р. на 12.05.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_11 від 14.05.2024 р., який вказав, обставини подій, які йому відомі та які мали місце в ніч з 11.05.2024 р. на 12.05.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_12 від 14.05.2024 р., який був присутній під час вчинення дій сексуального характеру, які мали місце в ніч з 11.05.2024 р. на 12.05.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_13 від від 14.05.2024 р., який вказав, обставини подій, які йому відомі та які мали місце в ніч з 11.05.2024 р. на 12.05.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_14 від 14.05.2024 р., який був присутній під час вчинення дій сексуального характеру, які мали місце в ніч з 11.05.2024 р. на 12.05.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 ;

проведенням слідчого експерименту від 14.05.2024 р. за участю підозрюваного ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, адже підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч. 3 ст. 152 КК України, та призначення йому реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, може переховуватись від органу досудового розслідування, що в свою чергу унеможливить виконання завдання кримінального провадження та встановлення у ньому об`єктивної істини.

Крім того, відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, адже останньому, у зв`язку із поданням до суду клопотання про застосування запобіжного заходу, вручені копії матеріалів кримінального провадження, в тому числі копії протоколів допитів свідка, потерпілого, де зазначені мобільні номери останніх, їх адреси мешкання, що в свою чергу надає можливість підозрюваному ОСОБА_4 дістатись до місць мешкання потерпілого, свідка та незаконно впливати на них шляхом залякування або іншим чином, з метою зміни ним показів на стадії досудового розслідування, що в свою чергу поставить під загрозу можливість притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в міру своєї вини за інкримінованим йому злочином, передбаченим ч. 3 ст. 152 КК України, тому необхідно продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 необхідно враховати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам, (домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука чи застава), не здатен забезпечити виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України а саме, своєчасне його з`явлення до слідчого та суду на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій, виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суду доцільно оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 особу підозрюваного та визнати реальну небезпеку, можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягала, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснила, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надав суду копії медичних довідок про стан стан здоров`я матері підозрюваного, яка була травмована, а саме, мала перелом ключиці, крім того у підозрюваного ОСОБА_4 є молодші брати та сестра, за якими необхідно доглядати. Відповідно медичної документації, ОСОБА_4 переніс операцію у 2014 року, йому оперували пахову грижу, після чого, він не в змозі вести сексуальне життя, а отже не міг ґвалтувати потерпілу, що є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника та просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, в тому числі:

допитом потерпілої ОСОБА_10 від 13.05.2024, яка розповіла, як саме вчинялись відносно неї дії сексуального характеру, які мали місце в ніч з 11.05.2024 на 12.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

оглядом предмета, а саме мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 від 13.05.2024 в якому містяться два відео файли на яких виявлено, як дві особи чоловічої статі здійснюють дії сексуального характер) відносно жінки, яка лежить на животі, зі слів потерпілої на відео вона впізнає себе, як ту саму жінку відносно якої здійснюють дії сексуального характер)', а двох чоловіків вона впізнає як ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

допитом свідка ОСОБА_11 від 14.05.2024, який вказав, обставини подій, які йому відомі та які мали місце в ніч з 11.05.2024 на 12.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_12 від 14.05.2024, який був присутній під час вчинення дій сексуального характеру, які мали місце в ніч з 11.05.2024 на 12.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_13 від від 14.05.2024, який вказав, обставини подій, які йому відомі та які мали місце в ніч з 11.05.2024 на 12.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

допитом свідка ОСОБА_14 від 14.05.2024, який був присутній під час вчинення дій сексуального характеру, які мали місце в ніч з 11.05.2024 на 12.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

проведенням слідчого експерименту від 14.05.2024 за участю підозрюваного ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання від семи до дванадцяти років позбавленням волі.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винним. Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, адже останньому, у зв`язку із поданням до суду клопотання про застосування запобіжного заходу, вручені копії матеріалів кримінального провадження, в тому числі копії протоколів допитів свідка, потерпілого, де зазначені мобільні номери останніх, їх адреси мешкання, що в свою чергу надає можливість підозрюваному ОСОБА_4 дістатись до місць мешкання потерпілого, свідка та незаконно впливати на них шляхом залякування або іншим чином, з метою зміни ним показів на стадії досудового розслідування, що в свою чергу поставить під загрозу можливість притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в міру своєї вини за інкримінованим йому злочином, передбаченим ч. 3 ст. 152 КК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказані обставини в сукупності свідчать, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких визначено ст. 178 КПК України.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 здійснює матеріальне забезпечення своєї сім`ї, яка складається з матері, братів та сестри, не підтвердженні належними доказами, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований. Також, слідчий суддя не приймає доводи захисника в частині того, що підозрюваний за станом здоров`я не міг скоїти вказаного злочину, оскільки має операцію у 2014 році, оскільки на цієї стадії суд не вирішує доведеність вини підозрюваного, а лише надає оцінку обґрунтованості підозри.

Таким чином, враховуючи, додані до клопотання докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_4 даного злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, відсутність місця роботи, що вказує на знижені соціальні зв`язки, молодий вік ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені злочину групою осіб, проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, пов`язаного із застосуванням насильства, на думку суду, не будучи ізольованою, він може здійснити вплив на свідків, потерпілу та інших можливо причетних до злочину осіб, з метою викривлення ними фактичних обставин вчиненого.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особисто зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, який відповідно постанови керівника Біляївської окружної прокуратури було продовжено до 3 місяців, тобто до 14.08.2024 року.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу та заперечення захисника залишити без уваги.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали з 09 липня 2024 року до 14 серпня 2024 року, включно, але в межах строку досудового розслідування.

Розмір застави не визначати.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16:00 год 12 липня 2024 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1