Справа № 646/9672/24
№ провадження 1-кп/646/1110/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження № 0000275 від 22.06.2024 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштований, не одружений, який не має місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.01.2024 Ленінським районним судом м.Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 294 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, під час дії воєнного стану поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань російської федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжувався, вчинив умисні хуліганські дії, за нижченаведених обставин.

Так, 04.06.2024 у період часу з 11.00 по 14.00, більш точного часу в ході судового розслідування не встановлено, знаходився у громадському місці, а саме на зупинці «Сидоренківська», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . У той час, коли тролейбус під`їхав на вищевказану зупинку, ОСОБА_3 , зайшов в середину та почав тримати вхідні двері, щоб вони не зачинились, після того як водій тролейбуса ОСОБА_6 намагався декілька разів зачинити двері, ОСОБА_3 відпустив їх та зайшов в середину салону тролейбуса та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку.

Підійшовши до кабіни водія, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та неповагою до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, з хуліганських спонукань, став висловлюватися нецензурною лайкою на водія, не реагуючи на зауваження водія та інших осіб, які знаходились в середині тролейбуса щодо необхідності негайного припинення його протиправних хуліганських дій.

Після чого, ОСОБА_3 , з надуманих мотивів, реалізуючи свій умисел, спрямований на порушення громадського порядку, діючи з хуліганських спонукань, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами і нормами поведінки, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи особливою зухвалістю, продовжуючи у присутності сторонніх осіб, висловлюватись голосно нецензурною лайкою, вийшовши з тролейбуса на зупинці «114 школа», став перед тролейбусом, чим заважав руху, незважаючи на присутність останніх, на висловлені водієм тролейбусу зауваження щодо припинення протиправних дій, діючи умисно, підійшовши до вікна тролейбуса з боку потерпілого, де дістав з кишені кофти, у яку був одягнений, предмет, схожий на газовий балончик та стоячи на відстані витягнутої руки навпроти ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці предмет, схожий на газовий балончик, забризкав ОСОБА_6 в обличчя, спричинивши останньому хімічний опік шкіри повік обох очей, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), який від отриманого тілесного ушкодження та від болю почав задихатися та на певний час втратив зір, був позбавлений можливості виконання дій водія, чим було порушено нормальну діяльність громадського транспорту. Після зазначених дій, ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину пішов.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, пояснивши, що повністю визнає свою вину та щиро кається у вчиненому, запевняючи суд, що в подальшому не буде порушувати закон.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву про те, що він не заперечує проти розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, цивільний позов не заявляє, у призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та пред`явленому йому обвинуваченню, сторони кримінального провадження не оспорюють їх, а тому відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України вивчення інших доказів, що є у справі, у судовому засіданні визнано недоцільним.

Таким чином, суд вважає винним ОСОБА_3 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо. За інформацією КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався, під наглядом не перебуває; перебуває на обліку у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з листопада 2023 року з діагнозом «синдром залежності від опіодіїв».

За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває, на військову службу за призовом під час мобілізації не призивався.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України є тяжким злочином.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер тяжкості вчинених злочинів і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також наведені вище дані про особу обвинуваченого, та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі.

Таке покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, буде співрозмірним і достатнім для запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений є раніше судимим та вчинив вищевказаний злочин у період іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 24.01.2024. За повідомленням Київського районного відділу філії пробації Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_3 до органу пробації не з`являвся, у зв`язку з чим матеріали для проведення розшукових заходів 09.05.2024 щодо нього направлені до Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, на даний час з обліку не знятий, покарання не відбув.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що обвинувачений вчинив вищевказаний злочин у період іспитового строку, в умовах воєнного стану, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість та небажання стати на шлях виправлення і недопущення в подальшому порушень закону, суд вважає, що покарання та виправлення обвинуваченого, запобігання скоєнню ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, тому обвинувачений повинен понести покарання у виді позбавлення волі. При визначенні остаточного покарання застосуванню підлягають правила статті 71 КК України.

Крім того, у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого та забезпечення виконання вироку, суд вважає доцільним залишити щодо ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 14.08.2024.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373- 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 24.01.2024 та остаточно призначити за сукупністю вироків ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 14.08.2024.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Речовий доказ : CD-R диск з камер відеоспостереження з салону тролейбуса залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий : ОСОБА_1