Справа № 314/3560/24
Провадження № 1-кп/314/725/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду в м. Вільнянськ клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, існують і на теперішній час. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на від 5 до 8 років, та невідворотності покарання може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, може схилити їх давати неправдиві показання щодо кримінального правопорушення. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад затягувати його провадження, мотивуючи неможливість з`явлення до суду. Обвинувачений офіційно ніде не працевлаштований, не одружений, зловживає алкогольними напоями, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, зокрема, проти життя та здоров`я людини, за що відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Вказані обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, оскільки ризики, зазначені у клопотанні, є недоведеними та необґрунтованими.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тими обставинами, що стороною обвинувачення не обґрунтована необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 . Обвинувачений надав критичну оцінку своїй поведінки, щиро розкаюється. Потерпілий не заявляв цивільного позову, однак обвинувачений готовий відшкодовувати завдану шкоду. Крім того, ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи зазначені обставини, захисник обвинуваченого просить суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, захисника, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, виходячи з такого.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного, судя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко протии України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування цих ризиків зазначає, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на від 5 до 8 років, та невідворотності покарання може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, може схилити їх давати неправдиві показання щодо кримінального правопорушення. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад затягувати його провадження, мотивуючи неможливість з`явлення до суду. Обвинувачений офіційно ніде не працевлаштований, не одружений, зловживає алкогольними напоями, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, зокрема, проти життя та здоров`я людини, за що відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Прокурор стверджує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам, встановленим ще на стадії досудового розслідування, та які неодноразово вказувалися у раніше поданих клопотаннях.

Проте, суд не може погодитися з такими висновками сторонни обвинувачення.

Так, твердження прокурора про тяжкість вчиненного злочину не є достатнім для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторонни обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст.178 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Згідно з ч. 3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного засобу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При вирішенні клопотання суд бере до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, вину у вчиненні правопорушення визнає, щиро розкаюється, залучений до спорудження фортифікаційних споруд, має намір відшкодовувати завдану шкоду, не дивлячись на те, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, потерпілий вже допитаний у судовому засіданні.

Суд не приймає доводи прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 буде переховуватися від суду або ж вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, його щире розкаяння, а також те, що потерпілий у даному кримінальному провадженні допитаний, суд дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати постійне місце проживання у період часу з 23-00 год. до 05-00 год. наступного дня.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 23-00 год. до 05-00 год. наступного дня залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло обвинуваченого, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не змінювати своє місце проживання без дозволу суду;

- заборонити спілкування зі свідками та потерпілим з приводу кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці до 15 січня 2025 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати відділенню поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Повний текст ухвали складений та проголошений 15.11.2024 о 15-30 год.

Суддя ОСОБА_1

15.11.2024