ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/406/24 Справа № 712/1014/23 Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2024 року

ВСТАНОВИЛА

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні подання начальника Черкаського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області (далі - Черкаський РВ №3) ОСОБА_9 від 19 січня 2024 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування судом покарання засудженого ОСОБА_7 , призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2023 року.

Подання обґрунтовано тим, що за час перебування на обліку Черкаського РВ №3 з 19.06.2023 засуджений ОСОБА_7 порушує вимоги кримінально-виконавчого законодавства України, оскільки в період іспитового строку один раз без поважних причин не з`явився на реєстрацію, неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності: 18.07.2023 за ч.5 ст.121, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 12.09.2023 за ч.5 ст.126 КУпАП, 02.10.2023 за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того змінив місце проживання без повідомлення органу пробації.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні цього подання зазначив, що під час судового розгляду даного подання не встановлено ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком суду, внаслідок чого направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання суперечитиме вимогам чинного законодавства України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Черкаського РВ № 3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбуття призначеного судом покарання у відношенні до засудженого ОСОБА_7 .

Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що суд безпідставно не взяв до уваги відомості органу пробації про неявки ОСОБА_7 без поважних причин на реєстрацію 01.02.2024, 15.02.2024 та 07.03.2024, а також інформацію щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності та факт відкриття у період іспитового строку щодо засудженого кримінального провадження за ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Водночас, наголошує, що постановою суду від 02.10.2023 ОСОБА_7 був позбавлений права керування строком на 5 років, однак продовжував керувати автомобілем, не маючи водійського посвідчення, яке б надавало йому відповідне право. Звертає увагу на зміну засудженим місця проживання без повідомлення органів пробації.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала її вимоги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- засуджений, який заперечував проти її задоволення, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Стаття 166 Кримінального виконавчого кодексу України (далі - КВК) визначає порядок внесення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання до суду.

Зокрема передбачено, що таке подання вноситься після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані ці вимоги закону, оскільки було наведено належні мотиви, за яких було відмовлено у задоволенні відповідного подання уповноваженого органу з питань пробації.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язки, передбачених ст.76 КК: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з матеріалами особової справи, 26.06.2023 ОСОБА_7 належним чином ознайомлений з обов`язками, які покладені на нього вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2023, ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрації від 26.06.2023.

06.10.2024 провідним інспектором Черкаського РВ №3 проведено бесіду з засудженим, відповідно до якої, засудженому додатково роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, його права та обов`язки, а також положення ч.2 ст.78 КК, ч.2 ст.7, ч.1 та ч.3 ст.166 КВК.

Відмовляючи у задоволенні подання про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання, суд першої інстанції правильно мотивував своє рішення тим, що органом з питань пробації не доведено свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим покладеними на нього судом обов`язків, а також обставин, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд звернув увагу, що засуджений ОСОБА_7 вчинив адміністративне правопорушення до винесення працівником Черкаського РВ №3 06.10.2024 засудженому попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Будь-яких доказів вчинення засудженим адміністративних правопорушень, після проведення з ним індивідуально-профілактичної бесіди відносно вчинення адміністративних правопорушень, матеріли подання та особової справи не містять. Наявність у матеріалах особової справи письмових пояснень ОСОБА_7 та відсутність будь-яких відомостей, що такі пояснення були відібрані від нього поза межами приміщення Черкаського РВ №3, свідчить про самостійне прибуття засудженого 19.01.2024 до органу пробації, саме для виконання покладених на нього вироком суду обов`язків та відсутність у нього умислу на ухилення від здійснення за ним контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації.

З вказаним висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду, адже наведені у клопотанні органу пробації факти неявки засудженого ОСОБА_7 для реєстрації, зміни місця проживання, з урахуванням наданих ним пояснень, оскільки він переїхав з одного будинку до іншого, відстань між якими приблизно 30 метрів, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Щодо вчинення ОСОБА_7 правопорушень, то суд першої інстанції слушно відзначив про відсутність відомостей про накладення адміністративного стягнення за постановою від 12.09.2023 про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.125 КУпАП.

Отже у цьому випадку відсутні відомості про системне вчинення ОСОБА_7 правопорушень, що потягло за собою адміністративні стягнення і є підставою згідно з ч.2 ст.78 КК для направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Апеляційним судом не виявлено безумовних підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки не встановлено умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інших обставин, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що твердження прокурора про наявність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного судом покарання є необґрунтованими.

Інші доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 були предметом дослідження судом першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Зокрема, як це вказано в апеляційній скарзі - відкриття кримінального провадження за ч.2 ст.389 КК в період іспитового строку, з огляду на положення ст. 62 Конституції України не свідчить про невідповідність ухвали суду першої інстанції вимогам ст. 370 КПК.

Так само суд першої інстанції мотивовано вказано, що надані представником органу з питань пробації в судовому засіданні відомості про допущення неявок на реєстрацію ОСОБА_7 , на які також є посилання в апеляційній скарзі: 01.02.2024, 15.02.2024 та 07.03.2024, не прийняв до уваги, оскільки такі порушення допущені після скерування даного подання до суду.

Посилання в апеляційній скарзі на обставини керування ОСОБА_7 транспортним засобом без відповідного посвідчення водія, згідно з приписами ч. 2 ст. 78 КК, не є самостійною підставою для задоволення подання Черкаського РВ № 3.

Враховуючи, що судом не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання органу пробації, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законної, обґрунтованої ухвали суду першої інстанції, а, відповідно, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2024 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3