Провадження №1-кс/523/3133/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності слідчого, підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одеса, клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області погодженого прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні четверо малолітніх дітей, працюючого неофіційно, раніше не судимого, який проходив військову службу на посаді оператора протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат.

За змістом клопотання зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться клопотання слідчої СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом клопотання, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді оператора протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, 30.11.2023 року без поважних причин за власним рішенням о 23:00 годині залишив зброю та боєкомплект й покинув розташування військової частини у невідомому напрямку, тобто самовільно залишив місце несення служби за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язаного з його обов`язками військової служби.

За даними фактами відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України 25.01.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115.

19.09.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України за кваліфікуючими ознаками, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану..

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: актом службового розслідування від 27.12.2023р., протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 18.03.2024р., свідка ОСОБА_8 від 17.0.2024р. та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція статті якого передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, знаходячись на волі, фактично має можливість незаконно впливати на свідків, які є його спів службовцями, з яким він знайомий, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, яким відомі обставини злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, який проходив службу в ЗСУ, поведінка підозрюваного на думку прокурора дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення кримінальної відповідальності, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, які йому відомі. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи, що факт ухилення не підтверджений, досудове розслідування не здійснювалося, з січня 2024 року, тобто за 9 місяців досудового розслідування лише пару рапортів, підзахисний має постійне місце проживання, на його утриманні четверо неповнолітніх дітей, одружений, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, підтверджуючи свої доводи копіями документів, працює на «Новій пошті», нікуди не переховувався, також відсутні підстави вважати, що він буде переховуватися, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, крім цього надаючи суду копію посвідчення про відрядження ОСОБА_5 у період часу з 22.10.2023р. по 13.12.2023р. відповідно якому останній виїжджав на навчання, зазначаючи, що ОСОБА_5 за власним бажанням добровільно з`явився до суду, за викладених підстав просила відмовити в задоволенні клопотання про обрання відносно підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, тим самим надавши можливість працювати, утримувати сім`ю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника, вказуючи, що з січня 2024 року весь час перебував вдома, не заперечуючи того факту, що є військовослужбовцем, що з відрядження не повернувся до військової частини, оскільки йому сказали, що можна не повертатися, але нікуди не зникав, працював, співробітники поліції знали місце його проживання, з самого початку воєнного стану був добровольцем, майже два роки проходив службу, самостійно з`явився до суду, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з урахуванням його сімейного стану.

Слідча СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 підтримала клопотання повністю, разом з цим на запитання слідчого судді про хід досудового розслідування повідомила, що з січня по жовтень 2024 року були допитані два військовослужбовця, направлялися запити, намагалися встановити місце знаходження підозрюваного, фактично досудове розслідування було розпочате з 17.04.2024р.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, слідчої, допитавши підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 згідно клопотання слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Однак, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор не в повній мірі довів обставини передбачені п.1, 2 ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.5 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи у сукупності викладені в клопотанні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, яке відноситься до категорії тяжкого, зі змісту клопотання особа у розшуку не перебувала, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, як вбачається з наданих копій документів проходив службу в ЗСУ, однак у період часу з 22.10.2023р. по 13.12.2023р. перебував у відрядженні відповідно Наказу №306 від 22.10.2023 року, фактично 23.11.2023 року вибув з військової частини НОМЕР_2 , відмітка про прибуття до військової частини НОМЕР_3 в посвідченні відсутня, що в свою чергу, не даючи оцінку обґрунтованості підозри, у суду виникають питання щодо дійсності змісту викладених в клопотанні обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, також не знайшла свого підтвердження аргументація слідчого та прокурора , що ОСОБА_5 переховувався, як достовірно з`ясовано, підозрюваний весь час знаходився за фактичним місцем свого мешкання, добровільно з`явився до суду, дав пояснення, документально підтвердивши наявність утриманців та міцних соціальних зв`язків, фактично є годувальником сім`ї, крім цього суд вважає за необхідне зауважити, що зазначений в клопотанні ризик перешкоджання кримінальному провадженню є формальним, лише дублює зміст ризику впливу на свідків, який прокурором не доведений, будь-яких заяв від осіб, інших документів, що на свідків протягом досудового розслідування намагалися чинити тиск не надано, також поза увагою суду не залишився той факт, що за весь час лише було допитано два свідки, крім цього зі змісту клопотання тяжкі наслідки відсутні, у зв`язку з чим не вбачається підстав вважати, що підозрюваний схильний до скоєння злочинів, приймаючи до уваги доводи захисту щодо подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, враховуючи пояснення самого підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків та місця мешкання, зважаючи на поведінку ОСОБА_5 під час розгляду клопотання, з якої очевидне, що він усвідомив протиправність своїх дій, не має наміру переховуватися, суд дійшов до переконання, що підозрюваний не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, є не виправданим та не може бути застосований до підозрюваного, так як з урахуванням наявності реальних ризиків, особи ОСОБА_5 для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо обмежитись більш м`яким запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку слідчого судді буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки підозрюваного.

При прийнятті рішення також слідчий суддя приймає до відома лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , датованого за №808/11293 від 30.08.2024 року, за змістом якого з метою не порушення вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами) просить військовослужбовцям, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, обирати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням на гауптвахті.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

В задоволенні клопотання слідчої СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в межах досудового розслідування строком на 2 місяці, тобто до 19.11.2024 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) Заборонити залишати місце свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22:00 години до 6:00 години ранку наступної доби.

2) Прибувати до кабінету слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за першою вимогою.

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) Не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

5) Покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

6) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту для виконання органу Національної поліції, а саме за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000115 від 25.01.2024 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці та припиняє свою дію 19.11.2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1