Справа № 953/2820/23
н/п 1-кп/953/437/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000590 від 04.04.2024 та № 0000448 від 17.01.2023 за обвинуваченням :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Замірці, Дергачівського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, солдат навідник 1 штурмового відділення 1 штурмової роти в/ч НОМЕР_1 ; зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходяться обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000590 від 04.04.2024 та № 0000448 від 17.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що в березні 2023 року на книжковому ринку, за адресою: АДРЕСА_3 придбав дві сувенірні купюри номіналом по 200 гривень з написами: «СУВЕНИР», «Це не гроші» та зберігав їх за місцем свого мешкання. 02.04.2024 приблизно о 00.10, ОСОБА_3 прийшов до магазину, який розташований на території АЗС «Овіс» за адресою: АДРЕСА_4 . Маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, підійшов до віконця магазину, через яке в нічний час здійснювався продаж товарів, належний ФОП ОСОБА_6 та діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, замовив у касира торгівельного залу АЗС «Овіс» - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась за прилавком з товаром у вищевказаному магазині, дві пачки сигарет «Парламент Аква Блю», вартістю однієї пачки 105 гривень, на суму 210 гривень, пачку сигарет «Давідофф Класік», вартістю 96 гривень та енергетичний напій ОСОБА_8 , ємністю 0,5 літрів, вартістю 59 гривень, а всього товару на загальну суму 365 гривень. Для розрахунку за вищевказане замовлення ОСОБА_3 надав ОСОБА_7 дві сувенірні купюри, які не є національною валютою України номіналом по 200 гривень з написами: «СУВЕНИР» та «Це не гроші», розраховуючи на неуважність останньої у нічний час доби, при цьому розуміючи, що вводить в оману ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надані ним дві купюри номіналом по 200 грн. не є засобом грошового обігу та платіжним засобом на території України, але за зовнішніми ознаками схожі на грошову одиницю України - гривню, а саме сувенірні грошові банкноти номіналом «200 грн.». В свою чергу ОСОБА_7 , будучи впевненою у добросовісності дій ОСОБА_3 , нічого не підозрюючи та сприйнявши передані останнім дві сувенірні купюри номіналом по «200 гривень» за справжні, передала ОСОБА_3 вищевказане замовлення та грошові кошти в розмірі 35 грн. в якості решти за придбане замовлення. Після цього, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном, яким незаконно заволодів, на власний розсуд, спричинивши ФОП ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 400 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набув чинності 09.08.2024.

ОСОБА_3 судом було роз`яснено суть обвинувачення, підставу для закриття кримінального провадження відносно нього, право заперечувати проти закриття кримінального провадження, а також наслідки закриття провадження у справі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно нього. Вказав, що розуміє свої права, усвідомлює, що закриття провадження з вказаної підстави не є реабілітуючим, йому зрозумілі наслідки закриття провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання.

Потерпілий у підготовче судове засідання не прибув про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. У 2023 році сума одного неоподаткованого мінімуму для адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становила 1342 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» слідує, що у 2023 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 р. на рівні 2684 грн.

Таким чином внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і Закон має зворотну дію у часі.

Вартість майна, зазначеного у обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 на момент вчинення правопорушення, тобто у 2023 році, становить 400 грн. та не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимогами п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому лише в разі ухвалення обвинувального вироку, поставлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Виходячи зі змісту зазначеної частини вказаної статті, при закритті кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок вчиненого кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов, якої залишено без розгляду має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, суд вважає, що цивільний позов заявлений потерпілим ФОП ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, роз`яснивши право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) за проведення товарознавчої експертизи у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст. 284, ст.. 479-2 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000590 від 04.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов ФОП ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази:

-дві купюри номіналом по 200 гривень з надписом «Сувенір» та «Це не гроші», належні ОСОБА_3 , диск з інформацією з камер відеоспостереження АЗС "ОВІС" - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000590 від 04.04.2024;

- фіскальний чек (копія пакету) ФОП ОСОБА_6 АЗС АДРЕСА_4 від 02.04.2024 року, повернути власнику ОСОБА_6 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2024 року на дві купюри номіналом по 200 гривень з надписом «Сувенір» та «Це не гроші», належні ОСОБА_3 ; фіскальний чек (копія пакету) ФОП ОСОБА_6 АЗС АДРЕСА_4 від 02.04.2024 року, належні ОСОБА_6 скасувати.

Продовжити розгляд кримінального провадження № 0000448 від 17.01.2023 права № 953/2820/23, 1-кп953/437/24 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1