Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/563/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ, Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого інвалідність 3-ої групи,зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 29 жовтня 2024 року по 27 грудня 2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 151 400 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 29 жовтня 2024 року по 27 грудня 2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 151 400 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що у травні місяці 2024 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_8 , виник прямий злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом виготовлення, зберігання психотропних речовин з метою їх незаконного збуту наркозалежним особам на території міста Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у травні місяці 2024 року, у денний час, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту, виготовив психотропну речовину, обіг якої заборонено - метамфетамін, яку став незаконно зберігати при собі для подальшого збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, 18.05.2024 близько 19 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, перебуваючи у біля автобусної зупинки навпроти будинку АДРЕСА_3 , незаконно збув за кошти в сумі 600 гривень 00 копійок, громадянину ОСОБА_9 , психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено, масою 0,038 грама.

Отже, своїми діями в сукупності ОСОБА_8 , сприяв поширенню наркоманії та зростання злочинності, що пов`язана з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, що набуло великих масштабів і є серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Крім того, у вересні місяці 2024 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом виготовлення, зберігання психотропних речовин засобів з метою збуту, з метою незаконного збуту психотропних речовин наркозалежним особам на території міста Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вересні місяці 2024 року, у денний час, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту, виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку став незаконно зберігати при собі для подальшого збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, 20.09.2024 в період часу з 16 години 26 хвилини по 16 годину 28 хвилин, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , незаконно повторно збув за кошти в сумі 600 гривень 00 копійок, громадянину з вигаданими анкетними даними ОСОБА_10 , психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, масою 0,0026 грама.

Отже, своїми діями в сукупності ОСОБА_8 , сприяв поширенню наркоманії та зростання злочинності, що пов`язана з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, що набуло великих масштабів і є серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження здобуто факти та інформацію, які містять достатні дані, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до протиправних дій пов`язаних із незаконним обігом наркотиків, що підтверджується поясненнями свідків, протоколом обшуку, висновком експертизи. Крім того, прокурором доведено, що у справі існують, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, так як будучи на волі ОСОБА_8 має реальну можливість уникнути від слідства та суду, продовжити злочинну діяльність та впливати на свідків з метою уникнути відповідальності. Враховуючи характер та ступінь небезпеки протиправних дій в яких підозрюється ОСОБА_8 та недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановлених ризиків, суд приходить до висновку за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в даному випадку сторона обвинувачення не довела актуальність визначених нею ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, оскаржуваною ухвалою не обгрунтована необхідність у застосуванні найтяжчого запобіжного заходу, не визначено, чому інші запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного. Підозрюваний є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання та реєстрації. Квартира належить рідній сестрі підозрюваного - ОСОБА_11 , яка не заперечує проти того, щоб її брат продовжував проживати у належній їй квартирі. ОСОБА_8 є інвалідом III групи, має інфекційне тяжке захворювання, а так поміщення його в умови ізоляції може погіршити його тяжкий стан здоров`я. Вказує, що підозрюваний має постійно приймати ліки та перебуває на замісній терапії. Крім того, вказує, що ухвалою визначено можливість внесення застави, однак ОСОБА_8 отримує тільки пенсію по інвалідності у розмірі 2700 грн., а так не має можливості вносити заставу у такому розмірі.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні СВ ВП №1(м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000499 від 19.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України.

28 жовтня 2024 року ОСОБА_8 було затримано, у порядку ст.208 КПК України.

28 жовтня 2024 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, у сфері обігу психотропних речовин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Крім того, врахував обставини кримінального провадження, особу підозрюваного.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, так як будучи на волі ОСОБА_8 має реальну можливість уникнути від слідства та суду, продовжити злочинну діяльність та впливати на свідків з метою уникнути відповідальності.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та положень ч.5 ст.182 КПК України та визначив розмір застави в сумі 151 400 грн.

Тому, доводи захисника стосовно зменшення суми застави, є безпідставними.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не враховано позитивно характеризуючи дані, не заслуговують на увагу, оскільки не є такими обставинами, які значною мірою знижують рівень існування обґрунтованих ризиків, які встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 29 жовтня 2024 року по 27 грудня 2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 151 400 грн. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)