Провадження № 11-кп/811/790/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0002793 від 30.09.2023 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Судак АР Крим, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дітей 2014, 2016, 2018, 2021, 2023 років народження, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, 29.09.2023 близько 19-15 год. ОСОБА_6 , знаходячись на дорозі поблизу магазину «Сімейна Кухня», що в АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , не маючи на меті заподіяти тяжкі тілесні ушкодження і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар кулаком по обличчю ОСОБА_9 , в результаті чого останній впав на дорогу та від удару потилицею до дорожнього покриття (бруківки) отримав тупу черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння черепу, забою головного мозку легкого ступеня та садна в потиличній ділянці голови, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2024 року в частині призначеного покарання, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що вирок прийнятий з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, оскільки покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Адвокат зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не повною мірою дотримався вказаних вимог закону. Незважаючи на інші, більш м`які, основні види покарань, передбачені санкцією ст.128 КК, суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке є найсуворішим із покарань, передбачених санкцією статті, за якою його визнано винуватим, не зазначив, чому менш суворий вид покарання буде недієвим та не забезпечить виправлення засудженого. Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апелянт вважає, що суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також ту обставину що конфлікт був спровокований самим потерпілим, який поводив себе агресивно, ображав ОСОБА_6 та наносив йому удари. Останній закликав потерпілого заспокоїтися, однак безрезультатно. Очевидно, що такі дії потерпілого принижували честь і гідність ОСОБА_10 , внаслідок чого було порушено психоемоційний стан останнього, що й призвело до того, що ОСОБА_11 наніс потерпілому удар, щоб припинити його неправомірні дії.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого які апеляційні вимоги підтримали та позицію прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та призначив покарання в межах санкції ст.128 КК України.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується із висновком про те, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов правильного переконання, що можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та вважав за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді іспитового строку на 1 (один) рік, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Таким чином апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3