СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/625/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2023 року за № 0003280,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, пільг та утриманців не має, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановив:

ОСОБА_3 в кінці червня 2023 року під приводом допомоги потерпілому в ремонті велодоріжки та замовлення відповідної деталі для її ремонту шляхом введення в оману ОСОБА_7 заволодів його грошовими коштами в сумі 1500 грн., в подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , звернувшись з проханням до ОСОБА_7 запозичити грошові кошти для власних потреб, та зобов`язуючись їх повернути, створюючи у потерпілого штучне уявлення про виконання взятого на себе зобов`язання заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 1000 грн., через деякий час ОСОБА_3 , знову звернувся до потерпілого висловивши завідомо неправдиву інформацію та пропозицію сумісного продажу мобільного телефону за вищою ціною а ніж він буде придбаний, та в подальшому покращення матеріального становища, під приводом внеску за покупку мобільного телефону заволодів грошовими коштами в сумі 13500 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 на початку червня 2023 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом ремонтування мобільного телефону, який надав йому ОСОБА_6 , а саме мобільного телефону марки «Tecno Spark», бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ1 НОМЕР_1 , висловивши завідомо неправдиву інформацію, яка полягала у замовленні деталі яка була необхідна для ремонту мобільного телефону потерпілого, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 600 грн., через деякий час ОСОБА_3 , повідомив потерпілому, що для повної оплати за деталь для ремонту мобільного телефону потрібно ще 1000 грн., які потерпілий з власної карти банку «ПриватБанк» за № НОМЕР_2 надіслав на банківську карту, яку йому надав ОСОБА_3 .

Крім цього, ОСОБА_3 в червні 2023 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , повідомивши ОСОБА_8 завідомо неправдиву інформацію, яка полягала у покупці для вищевказаної мобільного телефону, створюючи у останньої штучне уявлення про виконання взятого на себе зобов`язання, а саме придбання мобільного телефону для потерпілої, заволодів грошовим коштами в сумі 3000 грн., які ОСОБА_8 19 червня 2023 року, з власної карти банку «ПУМБ» з розрахункового рахунку за № НОМЕР_3 перевела на карту, яку їй надав ОСОБА_3 , карта за № НОМЕР_4 .

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст.51 КУпАП, відповідно до яких збільшено розмір суми збитків для настання кримінальної відповідальності за ст.185 КК України, оскільки розмір завданої майнової шкоди, має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив один епізод кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, в червні 2023 року.

Враховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2024 році, становить - 3028 грн.

Як вбачається з матеріалів провадження кримінальним правопорушенням за цим епізодом ОСОБА_3 завдав потерпілій збитки у розмірі 3000 грн.

Таким чином, з огляду на те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_3 за епізодом від червня 2023 року (потерпіла ОСОБА_8 ), є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, вчинене ним діяння не є кримінально караними.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З урахуванням наведених обставини, суд вважає за необхідне кримінальне провадження за вказаним епізодом крадіжки закрити з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що справді, за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він, в червні 2023 року, діючи з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, взяв у ОСОБА_7 гроші в загальній сумі 16000 грн., в червні 2023 року під приводом ремонту мобільного телефону у ОСОБА_6 мобільним телефоном останнього та грошима в сумі 1600 грн. та в червні 2023 року під приводом покупки для останньої мобільного телефону взяв у ОСОБА_8 гроші в сумі 3000 грн. Повертати майно, яким заволодів не збирався, гроші витратив на власні потреби, а мобільний телефон ОСОБА_6 залишився на фірмі, де він до цього працював.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 190 України вірна, оскільки він повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до нетяжких злочинів, обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставини, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, пільг та утриманців не, має середню освіту, працездатний, але офіційно не працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами є призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або призначення іншого розміру чи виду покарання.

Також, оскільки обвинувачений вчинив злочин, за який він засуджується, до винесення попереднього вироку Святошинського районного суду м. Києва від за ч. 1 ст. 190 КК України від 31.07.2023 року, яким ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, при цьому покарання за даним вироком належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. Таким чином кожний вирок підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Кримінальне провадження № 0003280 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом від червня 2023 року відносно потерпілої ОСОБА_8 ), закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2023 яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік виконувати окремо.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1