Провадження № 1-кс/947/7938/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001205 від 13.09.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Балта Одеської області, громадянки України, заміжньої, на утриманні якої перебувають 3 особи, що перебувають під опікою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України, -ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001205 від 13.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України.

Як зазначає прокурор, досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження було встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2023 року, виник злочинний умисел на переміщення людини до республіки Румунія з метою її експлуатації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з метою трудової експлуатації людини, підшукала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у скрутному фінансовому становищі та страждає на затримку в психічному розвитку.

В подальшому, у квітні 2023 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Балта Одеської області, більш точну адресу не встановлено, використовуючи уразливий стан ОСОБА_6 , який полягав у матеріальній незабезпеченості, пов`язаній із відсутністю роботи, складному сімейному становищі та затримці у психічному розвитку, запропонувала потерпілій за грошову винагороду допомогти перемістити особисті речі ОСОБА_4 до міста Одеси.

У свою чергу ОСОБА_6 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_4 , яка створила у потерпілої хибне уявлення про вигідність і правдивість такої пропозиції, погодилась на зазначені умови.

Прибувши 08.04.2023 року до міста Одеси, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, порушуючи конституційні права ОСОБА_6 на особисту волю, діючи умисно, за власні грошові кошти придбала для себе та потерпілої два квитки на автобус сполученням «Одеса-Бухарест».

Після чого, ОСОБА_4 , встановила над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого незрілістю мислення останньої, та діючи умисно, 09.04.2023 року в 00:35 годині законно перемістила ОСОБА_6 через державний кордон України в Республіку Румунія використавши пункт пропуску «Орлівка», попередньо заволодівши паспортом громадянина України на ім`я потерпілої.

Прибувши до міста Бухарест республіки Румунія, ОСОБА_4 , використовуючи неможливість самостійного залишення потерпілою території іноземної держави внаслідок незнання місцевої мови та відсутністю коштів для покриття витрат на повернення в Україну, примусово доставила ОСОБА_6 у квартиру, розташовану в житловому комплексі AQUA CITY за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, ОСОБА_4 в період з 10.04.2023 року по 27.05.2023 року, користуючись уразливим станом потерпілої, діючи з прямим умислом, з метою експлуатації людини, шляхом психологічного примусу, який виражався у залякуванні та висловленні погроз знищення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , залучила потерпілу до примусової неоплачуваної праці по прибиранню вищезазначеного домоволодіння та догляду за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому забезпечуючи потерпілу лише мінімально-необхідними матеріальними засобами для життя.

Разом з тим, 27.05.2024 року потерпіла ОСОБА_6 спільно з потерпілою ОСОБА_9 скориставшись відсутністю ОСОБА_4 за місцем їх перебування, самостійно залишила місце проживання та звернулась до правоохоронних органів Румунії.

Крім того, ОСОБА_4 у квітні 2024 року, більш точний час не встановлено, діючи повторно, з прямим умислом, з метою трудової експлуатації людини, підшукала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка перебувала у скрутному фінансовому становищі та страждає на затримку в психічному розвитку.

В подальшому, у травні 2023 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Балта Одеської області, більш точну адресу не встановлено, використовуючи уразливий стан ОСОБА_9 , який полягав у матеріальній незабезпеченості, пов`язаній із відсутністю роботи, складному сімейному становищі та затримці у психічному розвитку, запропонувала потерпілій здійснити поїздку на екскурсію до м. Софія, республіки Болгарія.

У свою чергу ОСОБА_9 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_4 , яка створила у потерпілої хибне уявлення про вигідність і правдивість такої пропозиції, погодилась на зазначені умови.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , порушуючи конституційні права ОСОБА_9 на особисту волю, діючи умисно, за власні грошові кошти придбала для себе та потерпілої два квитки на автобус сполученням «Одеса-Бухарест».

Після чого, ОСОБА_4 , встановила над ОСОБА_9 контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого незрілістю мислення останньої, та діючи умисно, 21.05.2023, в 01:19 годині законно перемістила потерпілу через державний кордон України в Республіку Румунія використовуючи пункт пропуску «Рені», попередньо заволодівши паспортом громадянина України для виїзду за кордон на ім`я потерпілої.

Прибувши до міста Бухарест республіки Румунія, ОСОБА_4 використовуючи неможливість самостійного залишення потерпілою території іноземної держави внаслідок незнання місцевої мови та відсутністю коштів для покриття витрат на повернення в Україну, доставила ОСОБА_9 у квартиру, розташовану в житловому комплексі AQUA CITY за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, ОСОБА_4 в період з 22.05.2023 року по 27.05.2023 року, користуючись уразливим станом потерпілої, діючи з прямим умислом, з метою експлуатації людини, шляхом психологічного примусу, який виражався у залякуванні та висловленні погроз знищення паспорту ОСОБА_9 для виїзду за кордон, залучила потерпілу до примусової неоплачуваної праці по прибиранню вищезазначеного домоволодіння та догляду за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому забезпечуючи потерпілу лише мінімально-необхідними матеріальними засобами для життя.

Разом з тим, 27.05.2024 року потерпіла ОСОБА_9 спільно з потерпілою ОСОБА_6 скориставшись відсутністю ОСОБА_4 за місцем їх перебування, самостійно залишили місце проживання та звернулись до правоохоронних органів Румунії.

За викладених обставин, 27.06.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України.

Обраний відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави не зміг забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , оскільки остання порушила умови зазначеного запобіжного заходу.

Станом на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження завершено, стороні захисту та підозрюваній було надано доступ до матеріалів провадження в порядку ст. 290 КПК України.

На теперішній час захисник та підозрювана ознайомлюються із матеріалами кримінального провадження.

Разом з цим, після їх ознайомлення з матеріалами кримінального провадження необхідно виконати вимоги ст. 291 КПК України та направити обвинувальний акт до суду.

Оскільки на теперішній підозрювана та захисник не ознайомились з матеріалами кримінального провадження, відповідно до чого направити обвинувальний акт до суду не представляється можливим, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання попереднього запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 не зменшились та продовжують існувати прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні -

Прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Долучив до клопотання додаткові матеріали в його обґрунтування.

Захисник підозрюваної проти задоволення клопотання заперечувала, просила врахувати, що підозрювана має тяжкий стан здоров`я та перебувала на стаціонарному лікуванні у м. Київ, відповідно до чого вона не переховувалася від органу досудового розслідування та суду. Надавши у судовому засіданні письмове заперечення та медичні документи відносно підозрюваної просила застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана підтримала думку свого захисника та просила не застосовувати відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що тяжко хворіє та не мала наміру переховуватися від слідства та суду.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчим суддею встановлено, що 30.04.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси підозрюваній ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, визначивши попередньо, у разі внесення застави, обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до органу досудового розслідування, прокурора та суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із села Липецьке Подільського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України.

Також, ухвалою слідчого судді від 30.04.2024 року було роз`яснено підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

В подальшому, 03.05.2024 року з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» підозрювану ОСОБА_4 було звільнено з-під варти, у зв`язку із внесенням застави у 908 400 гривень, відповідно до чого на останню було покладено обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді від 30.04.2024 року.

Після чого, підозрювана ОСОБА_4 , будучи обізнаною про покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, не прибула за викликом слідчого та почала переховуватися від органу досудового розслідування.

12.06.2024 року на підставі постанови слідчого ОСОБА_4 було оголошено у розшук.

Після чого, прокурором було подано до суду клопотання про звернення застави, внесеної за підозрювану ОСОБА_4 в дохід держави та про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з застави на тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2024 року було надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001205 від 13.09.2023 року, у зв`язку із ухиленням підозрюваної від органу досудового розслідування.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2024 року було задоволено клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави в рамках кримінального провадження № 0001205 від 13.09.2023 року та заставу у розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які було внесено на розрахунковий рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області () №UA0005435, на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 за підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернуто в дохід держави.

18.07.2024 року підозрювану ОСОБА_4 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2024 року.

В подальшому, 19.07.2024 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 захиснику ОСОБА_5 та підозрюваній ОСОБА_4 було повідомлено про завершення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0001205 від 13.09.2023 року та надано їм доступ до матеріалів кримінального провадження.

Наразі, у зв`язку із тим, що заставу, внесену за підозрювану ОСОБА_4 було звернуто на користь держави, відповідно до чого вказаний запобіжний захід втратив свою дію, прокурор, в порядку ч. 2 ст. 185 КПК України, заявив клопотання, в якому просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на те, що підозрювана ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй злочинів, наразі існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, захиснику та підозрюваній треба ознайомитися із матеріалами кримінального провадження, у зв`язку із чим закінчити досудове розслідування та направити обвинувальний акт до суду не видається за можливе.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 27.06.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй злочинів підтверджується: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які пояснили, що жінка на ім`я Ганна проти їх волі перевезла їх до м. Бухарест, Румунія, де поселила в квартирі, зборонила покидати вказану квартиру та примушувала до праці, а також звернутись до державних органів Румунії з метою отримання соціальної допомоги на ім`я потерпілих; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 впізнали

ОСОБА_4 як жінку на ім`я ОСОБА_11 , що примушувала їх до праці в м. Бухарест, Румунія;протоколом огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Viber» виявлено листування потерпілої з ОСОБА_4 , в якому остання висловлює погрози в бік потерпілих; інформацією, наданою головним оперативно-розшуковим відділом НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо перетину державного кордону України з республікою Румунією потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_4 ; інформацією від компетентних органів Республіки Румунія, через канали захищеного зв`язку «SIENA», відповідно до якої потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 звернулись до поліції в м. Бухарест, повідомивши, що їх під примусом перевезла через державний кордон України жінка на ім`я ОСОБА_11 та змушувала працювати проти волі потерпілих, а також звернутись до державних органів Румунії з метою отримання соціальної допомоги; протоколами допитів свідків: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який пояснив, що його сестру ОСОБА_9 проти її волі жінка на ім`я ОСОБА_11 перевезла до Румунії, де змушувала працювати; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка пояснила, що 09.04.2023, перебуваючи в автобусі сполученням «Одеса-Бухарест», стала свідком того, як одна жінка наказувала іншій в грубій формі сидіти та мовчати, а остання плакала і не хотіла їхати до Румунії; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який пояснив, що 09.04.2023 перебуваючи у прикордонному наряді в напрямку «виїзд» в ПП «Поромний комплекс Орлівка», перевіряв документи у ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , та був свідком того як ОСОБА_15 вказувала ОСОБА_6 сидіти тихо і мовчати, так як остання плакала та говорила, що не хоче їхати до м. Бухарест; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_4 як жінку, яка 09.04.2023, перебуваючи в автобусі сполученням «Одеса-Бухарест», в грубій формі наказувала сидіти та мовчати іншій жінці, а ОСОБА_6 - як жінку, яка 09.04.2023, перебуваючи в автобусі сполученням «Одеса-Бухарест», плакала та не хотіла їхати до Румунії, але підкорювалась наказам ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає прокурор, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у їх вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду (позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), а також те, що підозрювана переховувалася від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим слідчим суддею надавався дозвіл на її затримання, порушувала покладені на неї судом обов`язки, в період з 19.07.2022 року по 08.03.2024 року остання здійснила перетин державного кордону України в напрямку «виїзд» шістнадцять разів, а також, відповідно до матеріалів кримінального провадження, підозрювана має місце проживання в м. Бухарест, що дає підстави вважати, що остання може безперешкодно покинути територію України, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_4 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, так як станом на даний час потерпілі та свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду. Зокрема, є свідки, потерпілі та інші підозрювані, з якими ОСОБА_4 безпосередньо знайома, їй відомі їх персональні відомості (анкетні дані, місця проживання, інформація відносно рідних, батьків, дітей, тощо), при цьому, перебуваючи на свободі, підозрювана матиме можливість здійснювати вплив на цих осіб, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження або взагалі відмови від них, з метою уникнення кримінальної відповідальності. До того ж, слід врахувати, що в матеріалах кримінального провадження наявний протокол огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Viber» виявлено листування потерпілої з ОСОБА_4 , в якому остання висловлює погрози в бік потерпілих.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання, оскільки прокурором не обґрунтовано яким чином підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

Медичні документи надані слідчому судді захисником не свідчать про критичний стан здоровя`я підозрюваної ОСОБА_4 та неможливість застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України в умовах воєнного стану, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризику можливого переховування підозрюваної, яка вже ухилялася від слідства, відповідно до чого її було оголошено у розшук, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Проте, враховуючи на те, що даний час матеріали кримінального провадження вже відкриті сторонам для ознайомлення в порядку статті 290 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про застосування підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині застосування запобіжного заходу строком на один місяць, що буде достатнім для ознайомлення сторони захисту та підозрюваної з матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрювана ОСОБА_4 ) складає від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 242 240 грн. до 908 400 грн.).

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор просить не визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу.

Проте, слідчий суддя, з огляду на майновий стан підозрюваної та її стан здоров`я вважає за можливе визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу у мінімальному розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 177 КПК України, а саме: у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на неї процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого прокурором клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001205 від 13.09.2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 19.08.2024 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19.08.2024 року, включно, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1