Провадження № 1-кс/344/8253/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000017 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП

в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 травня 2024 року

ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ДУ «Коломийська виправна колонія №41» (далі ВК-41), звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою подальшої передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , підшукали своїх знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , як осіб, які мали незаконно придбати, зберігати та передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у місце позбавлення волі для його подальшого збуту іншим засудженим.

Цього ж дня ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся із ОСОБА_10 . Після чого, останній діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , передав ОСОБА_4 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою його подальшої передачі в місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_10 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

22 травня 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , приховали вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у чоловічу білизну, а саме дві пари однакових чоловічих трусів сірого кольору.

Цього ж дня 22 травня 2024 року о 18.13 год ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , прибули на АДРЕСА_3 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_1 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_12 , тел. НОМЕР_2 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_13 , тел. НОМЕР_2 , як отримувача, передали у ВК-41 засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 дві пари однакових чоловічих трусів сірого кольору в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

23 травня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з чоловічої білизни, а саме двох пар однакових чоловічих трусів сірого кольору в поштовому відправленні № НОМЕР_1 відібрано взірці порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у кількості 0,0013 грама.

23 травня 2024 року поштове відправлення № 6143 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_13 , який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

Окрім цього, 29 травня 2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ВК-41, знову звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який останній може його передати з метою подальшої передачі у місця позбавлення волі.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знову звернулись до ОСОБА_4 та підшукали свого знайомого ОСОБА_14 , як осіб, які мали незаконно придбати, зберігати та передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у місце позбавлення волі.

Цього ж дня ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрілися із ОСОБА_10 . Після чого останній, діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , передав ОСОБА_4 та ОСОБА_14 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою його подальшої передачі у місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , отримавши від ОСОБА_10 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, перенесли його до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігали з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

29 травня 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , приховали вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у чоловічу білизну, а саме дві пари чоловічих трусів сірого кольору.

Цього ж дня 29 травня 2024 року о 19.09 год ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , прибули на АДРЕСА_4 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_3 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_15 , тел. НОМЕР_2 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_16 , тел. НОМЕР_2 , як отримувача, передали у ВК-41 засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 чоловічу білизну, а саме дві пари чоловічих трусів сірого кольору в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

30 травня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з чоловічої білизни, а саме двох пар однакових чоловічих трусів сірого кольору в поштовому відправленні № НОМЕР_3 відібрано взірці порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у кількості 0,0007 грама.

30 травня 2024 року поштове відправлення № 1908 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_16 , який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в червні 2024 року

ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 з метою передачі у місце позбавлення волі ВК-41, за невстановлених обставин незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

Так, 02 червня 2024 року, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 приховав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у чоловічу білизну, а саме три пари чоловічих трусів сірого кольору.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з метою передачі в місце позбавлення волі, чоловічу білизну, а саме три пари чоловічих трусів сірого кольору із прихованим в них наркотичним засобом, обіг якого обмежено бупренорфіном, передав ОСОБА_14 , який, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , 02 червня 2024 року о 15.06 год прибув на АДРЕСА_4 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_4 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_17 , тел. НОМЕР_2 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_18 , тел. НОМЕР_2 , як отримувача, передав у ВК-41 засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 чоловічу білизну, а саме три пари чоловічих трусів сірого кольору із прихованим у них наркотичним засобом, обіг якого обмежено бупренорфіном, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

03 червня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з чоловічої білизни, а саме двох пар однакових чоловічих трусів сірого кольору в поштовому відправленні № НОМЕР_3 відібрано взірці порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у кількості 0,000668 грама.

03 червня 2024 року поштове відправлення № 1908 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_18 який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим.

Окрім цього, 02 липня 2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ВК-41, повторно звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який останній може його передати з метою подальшої передачі у місця позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знову звернулись до ОСОБА_4 та підшукали свого знайомого ОСОБА_19 , як осіб, які мали незаконно придбати, зберігати та передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у місце позбавлення волі.

02 липня 2024 року ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся із ОСОБА_10 . Після чого, останній, діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , передав ОСОБА_19 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою його подальшої передачі у місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_19 , отримавши від ОСОБА_10 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, переніс його до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно із останнім незаконно зберігав його з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

03 липня 2024 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , приховав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у ватні палички.

Цього ж дня 03 липня 2024 року о 16:59 год ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , прибув на АДРЕСА_5 , де через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» у поштовому відправленні № НОМЕР_5 , використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_9 , тел. НОМЕР_6 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_9 , тел. НОМЕР_6 , як отримувача, передали у ВК-41 засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ватні палички, в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

04 липня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої в поштовому відправленні № НОМЕР_5 , з ватних паличок відібрано взірець порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, яка, згідно з висновком експерта, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у кількості 0,000084 грама.

04 липня 2024 року поштове відправлення № 2469 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_9 , який спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, розділили між собою для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збули іншим засудженим

Також 14 липня 2024 року ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ВК-41, вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_20 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який останній може передати у місця позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_20 , знову звернулись до ОСОБА_4 , як особи, яка мала незаконно придбати, зберігати та в подальшому передати наркотичний засіб, наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у місце позбавлення волі.

14 липня 2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , неподалік свого місця проживання зустрівся із

ОСОБА_21 . Після чого останній, також діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , передав ОСОБА_4 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою його подальшої передачі у місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_20 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

Цього ж дня ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із

ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , приховав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у ватних паличках.

Після цього 14 липня 2024 року о 15:37 год ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , прибув у відділення №30 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: АДРЕСА_6 , де у поштовому відправленні № 0435, використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_9 , тел. НОМЕР_6 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_22 , тел. НОМЕР_6 , як отримувача, передав у ВК-41 засудженому ОСОБА_8 ватні палички, в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

15 липня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з ватних паличок, в поштовому відправленні № НОМЕР_7 відібрано взірець порошкоподібної подрібненої речовини білого кольору, яка, згідно з висновком експерта, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін.

15 липня 2024 року поштове відправлення № 0435 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_22 , який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженому ОСОБА_8 , який за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_20 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, залишив для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збув іншим засудженим.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24 липня 2024 року

ОСОБА_8 , з метою передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі ВК-41, вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_23 , достовірно знаючи, що в останнього наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, який останній може передати у місця позбавлення волі.

Цього ж дня ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_23 знову звернувся до ОСОБА_4 , як особи, яка мала незаконно придбати, зберігати та в подальшому передати наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у місце позбавлення волі.

Після цього 24 липня 2024 року ОСОБА_23 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , маршрутним автобусом сполученням «Калуш Івано-Франківськ», передав ОСОБА_4 пакунок із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою його подальшої передачі в місце позбавлення волі.

24 липня 2024 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , із маршрутного автобуса сполученням «Калуш Івано-Франківськ», забрав пакунок переданий ОСОБА_24 , із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, з метою його подальшої передачі в місце позбавлення волі.

У подальшому ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_24 наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав з метою подальшої передачі у місце позбавлення волі.

Цього ж дня ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , приховав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у ватних паличках.

Після цього 25 липня 2024 року о 18:00 год ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , прибув у відділення №16 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: АДРЕСА_3 , де у поштовому відправленні № 2434, використавши вигадані анкетні дані відправника ОСОБА_9 , тел. НОМЕР_6 , та вказавши дані засудженого ОСОБА_9 як отримувача, передав у ВК-41 засудженому ОСОБА_8 ватні палички, в яких був прихований наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, для його особистого вживання та збуту іншим засудженим.

25 липня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію огляд і виїмку кореспонденції та негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з ватних паличок, в поштовому відправленні № НОМЕР_8 відібрано взірець порошкоподібної суміші білого кольору, яка, згідно з висновком експерта, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, у кількості 0,000074 грама.

25 липня 2024 року поштове відправлення № 2434 у ВК-41 отримав засуджений ОСОБА_9 , який, не знаючи про те, що в ньому знаходяться заборонені речовини, передав його засудженому ОСОБА_8 , який за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , частину наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, залишив для особистого вживання, а іншу частину за невстановлених обставин збув іншим засудженим.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, неодружений, з середньо-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , раніше не судимий.

26 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті десять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень

ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

26 вересня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави в межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 211960 (двісті одинадцять тисяч двісті дев`ятсот шістдесят) гривень до 24 листопада 2024 року включно.

Окрім цього, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 26 березня 2025 року.

Приймаючи до уваги те, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і надалі продовжують існувати, слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 січня 2025 року , та залишити раніше визначений розмір застави у сумі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,00 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень нуль копійок), у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 19 листопада 2024 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити, також додав, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 26 березня 2025 року.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечує проти задоволення клопотання.

У судовому засіданні захисник просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшити розмір застави.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, до шести місяців, а саме до 26 березня 2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Пункт 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна та може намагатися уникнути покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Пункт 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Даний ризик є реальним, оскільки, ОСОБА_4 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Пункт 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Ризик, передбачений у пункті 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, джерело його існування не відоме, на даний час підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому з метою отримання прибутку останній, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, належать до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 24 листопада 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому застосування інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не є можливим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту жодним чином не зможе запобігти ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

У той же час обставини, що зазначені підозрюваним та захисником підозрюваного, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший м`якіший запобіжний захід, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного з огляду на конкретні обставини справи.

Отож відсутні достатні підстави слідчому судді для зміни запобіжного заходу щодо підозрюваного на інший, більш м`якіший запобіжний захід, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи, тому клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, та позбавляє підозрюваного можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали підозрюваному знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, а відтак слідчий суддя на даному етапі під час розгляду клопотання слідчого оцінює тільки ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які продовжують існувати та не змінилися, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 Кримінального процесуального кодексу України), зважаючи на обставини кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та його наслідки, характеристику підозрюваного та його майновий і сімейний стан, стан здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, передбачений для даної категорії злочинів в межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,00 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень нуль копійок).

На переконання слідчого судді, застава в такому розмірі повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, підстави для зменшення розміру застави суд не вбачає, тому такий розмір застави буде співмірним та доцільним у випадку її внесення для гарантування дієвості даного провадження та запобігання згаданим ризикам.

Відповідно до частини четвертої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання про продовження строку запобіжного заходу слід задовольнити і продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 січня 2025 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, із раніше визначеним розміром застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 січня 2025 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Залишити раніше визначений розмір застави у сумі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,00 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень нуль копійок).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 20 січня 2025 року включно наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали до 20 січня 2025 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1