Провадження № 1-кс/686/9552/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладених на підозрюваного обов`язків відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Реутинці Кролевецького району Сумської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого водієм у ТОВ «ОВЕРТОН ЛОГІСТИК», не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001351,

ВСТАНОВИЛА:

12.11.2024 прокурор Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час та покладених на підозрюваного обов`язків строком на 60 днів у межах строків досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

У обґрунтування клопотання посилається на те, що строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується 19.11.2024 року та на даний час існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час. Зазаначає, що дане кримінальне провадження є складним та продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України ризики, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання у зв`язку із тим, що у нього закінчуються заощадження, які дозволяють йому себе забезпечувати та він бажає працювати, тоді як ТОВ «ОВЕРТОН ЛОГІСТИК», у якому він працює водієм, здійснює перевезення по території України, а тому застосований відносно нього запобіжний захід практично унеможливлює цю можливість. Покладені на ОСОБА_5 обов`язки викорнує належним чином.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2024 року за № 0001351 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

21.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме про те, що «20 вересня 2024 року, близько 20 год. 00 хв., поза межами населеного пункту, на території Розсошанської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, водій ОСОБА_5 керуючи автопоїздом у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача «Scania S450» р.н. НОМЕР_1 у зчепленні зі спеціалізованим напівпричепом-фургоном рефрижератором «Schmitz SKO 24L» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі О-231721 «Під`їзд до госпіталю», у напрямку від КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни», наближаючись до перехрестя указаної другорядної дороги із головною дорогою Н-03 сполученням «Житомир Чернівці» (190 км, неподалік АЗС «Амік»), виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), зупинив керований ним автопоїзд перед головною дорогою Н-03 «Житомир-Чернівці», надаючи перевагу у русі транспортним засобам, які рухалися по указаній головні дорозі.

У подальшому, водій ОСОБА_5 не дотримуючись вимог п.п. 1.5,2.3 (б, д) Правил був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, а саме маючи при цьому об`єктивну можливість спостерігати як по головній дорозі Н-03 «Житомир Чернівці» у напрямку від м. Чернівці до м. Хмельницький, у лівій смузі руху до перехрестя із другорядною дорогою О-231721 «Під`їзд до госпіталю» наближається легковий пасажирський автомобіль марки «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 , діючи із необережності, відновив рух за кермом автопоїзда, здійснюючи переміщення до указаного перехрестя для подальшого його перетинання, при цьому грубо порушив вимогип. 10.1 Правил, оскільки перед початком відновлення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Надалі водій ОСОБА_5 , легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не відмовився від виконання маневру у обраний момент, грубо порушуючи п. 16.11 Правил, не зупинив керований ним транспортний засіб перед краєм перехрещення проїзної частини головної дороги Н-03 «Житомир Чернівці», щоб надати дорогу автомобілю «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, продовжив рух далі, здійснив виїзд указаним автопоїздом із другорядної дороги О-231721 «Під`їзд до госпіталю» на перехрестя.

Як наслідок порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог Правил, на території Розcошанської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, а саме на 190 км автодороги Н-03 «Житомир Чернівці», у межах перехрестя, на лівій смузі напрямку руху, який проходить від м. Хмельницького до м. Чернівці, відбулося перехресне зіткнення між передньою частиною автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 та передньою правою частиною сідлового тягача марки «Scania» р.н. НОМЕР_1 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8 від отриманих травм помер у кареті екстреної медичної допомоги.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме заподіяння смерті ОСОБА_8 ».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом від 20.09.2024; протоколом допиту у якості свідка ОСОБА_7 від 21.09.2024; протоколами допиту у якості свідка ОСОБА_5 від 21.09.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 21.09.2024.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Пложеннями ч. 4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Ч. 6 ст. 181 КПК Українм передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період із 22:00 год. до 07:00 год., із покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою, а також відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на срок по 19 листопада 2024 року, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців.

Обставинами, які перешкоджають завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є необхідність у виконані ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема: долученні до матеріалів кримінального провадження висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямком 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», яка призначена 02.10.2024; долученні до матеріалів кримінального провадження висновків судових інженерно-транспортних експертиз за експертним напрямком 10.2 «дослідження технічного стану транспортних засобів», які призначено 30.09.2024; за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямком 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» проведенні слідчого експерименту за участі водія ОСОБА_5 ; проведенні слідчого експерименту за участі водія ОСОБА_7 ; відповідно до здобутих вихідних даних, призначенні судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямком 10.1 «Дослідження механізму і обставин ДТП»; долученні до матеріалів кримінального провадження висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямком 10.1 «Дослідження механізму і обставин ДТП»; з урахуванням отриманих нових фактичних обставин із висновків вищевказаних експертиз, проведенні слідчих дій при наявності достатніх підстав, повідомленні про нову або зміні раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 ; проведенні інших слідчих (розшукових) дій, у яких виникне необхідність під час досудового розслідування; виконанні вимог ст. 290, 291 КПК України.

Із наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Українни, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, досудове розслідування не завершено.

Разом із тим, указаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду уважати, що ОСОБА_5 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винуватим не може свідчити про існування указаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Разом із тим, оцінюючи ризик переховування від органів досудового розслідування слідчою суддею ураховується, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, визнає вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро кається, має намір примиритися із потерпілими та відшкодувати їм завдану шкоду, раніше не судимий.

Жодних доказів, які би підтверджували неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , ухилення його від явки на виклики до органу досудового розслідування протягом строку дії застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, до клопотання не долучено та слідчий у судовому засіданні повідомив, що покладені процесуальні обов`язки підозрюваний виконував належним чином.

На розгляд клопотання підозрюваний з`явився за першою вимогою самостійно та спроб переховування від органів досудового розслідування не вчиняв.

За таких обставин, уважаю, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даному етапі досудового розслідування указаного кримінального провадження не є доведеним.

Разом із тим, на думку слідчої судді, стороною обвинувачення доведено, що на сьогодні продовжує існувати ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілих та експертів у кримінальному провадженні.

На даний час не установлено та не допитано усіх осіб-очевидців, що можуть бути свідками ДТП. Окрім цього, оскільки показання свідків досліджуються безпосередньо судом, ОСОБА_5 також може незаконно впливати і на установлених на даний час свідків.

Однак, на переконання слідчої судді, із плином часу зазначей ризик, установлений слідчою суддею станом на момент обрання запобіжного заходу, хоча й безперечно існує, однак суттєво зменшився. Органом досудового розслідування не доведено, що ступінь вірогідності здійснення підозрюваним впливу на свідків, потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, є настільки високою, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, буде недостатнім для їх запобігання на даному етапі досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Констатуючи зазначені вище обставини, слідчою суддею ураховується факт проживання ОСОБА_5 у Сумській області, Конотопського району, Кролевецької ТГ, с.Реутинці, тоді як подія кримінального правопорушення за змістом інкримінованої підозри відбулася на території Розсошанської ТГ Хмельницького району, Хмельницької області, свідки і потерпілі є мешканцями Хмельницької області.

А відтак, з огляду значну віддаленість місця проживання ОСОБА_5 від місць проживання потерпілих та свідків, відсутність обставин, які би указували на порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, уважаю, що на сьогодні відсутні обґрунтовані підстави для продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Аналізуючи особу підозрюваного слідча суддя ураховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не одружений, неповнолітніх осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання, працює водієм у ТОВ «ОВЕРТОН ЛОГІСТИК».

Ураховуючи наведені ризики, усі визначені ст.178 КПК України обставини та недоведення прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, приходжу до висновку, що забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків зможе запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Саме такий запобіжний захід буде достатнім для виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На думку слідчої судді, такий запобіжний захід створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину, із її особистими правами, є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Строк особистого зобов`язання слід визначити у межах строків досудового розслідування, а саме по 10 січня 2025 року.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Відмовити прокурору Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та покласти на нього, строком по 10 січня 2025 року, наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Ухвала у частині покладення на підозрюваного обов`язків діє по 10 січня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя