Справа №751/6250/24
Провадження №1-кп/751/307/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігова матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000007 від 16.01.2024 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

1.1 ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою придбання бойових припасів, у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів, які, без передбаченого законом дозволу, переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де зберігав з метою подальшого збуту з моменту придбання по 15.03.2024 р.

1.2 В подальшому, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту, на автомобілі марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перевіз дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5 з невстановленого досудовим розслідуванням місця до ділянки місцевості на пустирі поряд з прірвою біля Єлецького Успенського монастиря по вул. Тиха у м. Чернігові Чернігівської області.

У подальшому, 15.03.2024, о 15 год. 59 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на ділянці місцевості біля Єлецького Успенського монастиря по

АДРЕСА_2 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 (зі зміненими анкетними даними), діючи з прямим умислом, з метою збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_6 дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5 за грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/3701-ВТХ від 21.03.2024, надані на дослідження предмети схожі на корпуси гранат, є двома корпусами ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5. Надані на дослідження предмети схожі на запали типу УЗРГМ-2, є двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2. Будь-як конструктивно поєднані надані на дослідження два корпуси ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідженнями двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2 являються двома ручними осколковими гранатами дистанційної дії РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів. У будь-якому конструктивному поєднанні надані на дослідження два корпуси ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідження двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2, придатні до вибуху.

1.3 Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою придбання бойових припасів, у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав дві гранати: одну ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5 та одну оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів, які, без передбаченого законом дозволу, переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де зберігав з метою подальшого збуту з моменту придбання по 01.04.2024.

В подальшому, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту, на автомобілі марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перевіз дві гранати: одну ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5 та одну оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з невстановленого досудовим розслідуванням місця до ділянки місцевості на узбіччі біля вокзальної площі поблизу залізничного вокзалу м. Чернігова за адресою:

АДРЕСА_3 , які сховав на бетонній основі підставки металевого стовпа бігборду в білому пакеті.

У подальшому, 01.04.2024, о 17 год. 24 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на ділянці місцевості біля вокзальної площі поблизу залізничного вокзалу

м. Чернігова за адресою: АДРЕСА_3 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 (зі зміненими анкетними даними), діючи з прямим умислом, з метою збуту бойових припасі без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_6 дві ручні осколкові гранати РГД-5 та Ф-1 за грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/4392-ВТХ від 04.04.2024, надані на дослідження предмети схожі на корпус гранати типу РГД-5 та Ф-1, є: одним корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1; одним корпусом осколкової гранати дистанційної дії РГД-5. Надані на дослідження предмети схожі на запали типу УЗРГМ-2, є двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2. У будь-якому конструктивному поєднані надані на дослідження корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідженнями двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2, являються однією оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 та однією ручною осколковою гранатою дистанційної дії РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів. Конструктивно поєднанні надані на дослідження корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідження двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2, придатні до вибуху.

1.4 Вказаними діями, які виразились у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

ІІ. Процедура та позиція сторін кримінального провадження:

2.1 Прокурор підтримав обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Вказав на достатність та допустимість доказів, які у своїй сукупності доводять обставини, викладені в обвинувальному акті.

Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

2.2 В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав та надав показання, що в 2022 р. він проходив військову службу на посаді бойового медика та під час участі в одному з бойових зіткнень на сході України знайшов чотири гранати, які не поставивши на облік та привласнивши собі, почав зберігати в керованому ним реанімобілі.

Весною 2024 р., у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, його було переведено для проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Знайдені ним гранати він також перевіз до м. Чернігів та продовжував зберігати за місцем свого проживання. Обвинувачений не зміг пояснити необхідність перевезення та зберігання бойових припасів за місцем свого проживання, однак наголошував, що заздалегідь намірів їх продавати в нього не було.

Приблизно в цей же час до нього неодноразово почав звертатись попередньо йому знайомий військовослужбовець ОСОБА_6 з проханням продати гранати, оскільки останній мав від`їжджати на лінію бойового зіткнення на схід України і потребував додаткового боєкомплекту. Обвинувачений щоразу відмовляв йому в проханні продати гранати, оскільки останній мав сумнівну репутацію. Однак, у зв`язку зі смертю брата за кордоном та необхідністю додаткових коштів для організації ритуальних послуг, він врешті - решт погодився на пропозицію ОСОБА_6 та вирішив продати йому гранати, самостійно визначивши їх вартість.

Обвинувачений акцентував увагу на тому, що саме через неодноразові пропозиції ОСОБА_6 щодо намірів придбати боєприпаси, які не мали провокативного характеру, та збігу тяжких життєвих обставин, він погодився здійснити їх продаж.

В подальшому, 15.03.2024 р. обвинувачений продав ОСОБА_6 дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5 за грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США, а 01.04.2024 р. дві ручні осколкові гранати РГД-5 та Ф-1 за грошові кошти в сумі 4000 грн.

В обох випадках обвинувачений одразу не передавав безпосередньо в руки ОСОБА_6 гранати після отримання за них коштів, оскільки не довіряв покупцеві та боявся бути викритим правоохоронцями, а вказував лише місце де він попередньо їх залишав.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що про негативну репутацію військовослужбовця ОСОБА_6 він дізнався вже після вчинення злочину, і за умови завчасної поінформованості за жодних обставин не продав би йому боєприпаси.

Обвинувачений не оспорював висновки експертиз, підтвердив відсутність провокативних дій зі сторони правоохоронців та шкодував про вчинений злочин, просив суворо не карати та зобов`язувався в подальшому не вчиняти подібних неправомірних дій.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

3.1. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

3.2. Враховуючи показання обвинуваченого, що надані в присутності захисника, та які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, заперечення стороною захисту про провокацію злочину з боку працівників правоохоронних органів, суд вважає за необхідне дослідити виключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

3.3 За таких обставин суд вважає доведеними дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а відтак його дії кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України.

ІV. Призначення покарання.

4.1. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Активне сприяння розкриттю злочинів проявилось в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочинів, що мають істотне значення для повного їх розкриття.

Прокурор підтвердив активну позицію обвинуваченого в розслідуванні кримінального правопорушення в ході досудового слідства, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, чим сприяв забезпеченню його швидкому судовому розгляду.

4.2 Зазначення слідчим «щирого каяття» в обвинувальному акті не означає, що суд автоматично зобов`язаний визнати цю обставину такою, що пом`якшує покарання. Суд повинен самостійно оцінити наявність і характер щирого каяття, беручи до уваги ряд факторів, зокрема, показання обвинуваченого в судовому засіданні в співставленні зі змістом пред`явленого обвинувачення, і дійти обґрунтованого висновку про наявність або відсутність цієї обставини.

Суд виходить з того, що «щире каяття» це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

4.3 В конкретному випадку суд не вбачає підстав для визнання обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , щире каяття, оскільки в судовому засіданні обвинувачений, надаючи показання акцентував на тому, що продаж ОСОБА_6 боєприпасів був обумовлений саме неодноразовими проханнями останнього та перебування в тяжких життєвих обставинах, які обумовлювали потребу в додаткових грошових коштах.

Тобто, обвинувачений звертав увагу, що фактично підбурювачем у скоєнні ним злочину був саме ОСОБА_6 , разом з тим пояснити мотиви перевезення та подальшого зберігання ним гранат за місцем свого проживання не зміг.

Спосіб організації продажу боєприпасів, який характерний для продажу наркотиків, шляхом залишення закладки об`єктивно свідчить про усвідомлення (планування) обвинуваченим вчиненого та стійки наміри здійснення продажу гранат, а застосування конспіративних заходів обізнаність про методи роботи правоохоронців та не бажання бути викритим.

Твердження обвинуваченого про перебування в складних життєвих обставинах не співвідноситься з його досить ретельно продуманою поведінкою під час кожного епізоду реалізації боєприпасів, зокрема, і зміну локацій місця їх продажу (суттєво віддалені від його місця проживання), яка направлена виключно на унеможливлення документування правоохоронцями його протиправної поведінки.

Окрім того, сума грошових коштів отримана обвинуваченим від реалізації ним гранат в співставленні з заявленою ним сумою коштів (більше 5 000 дол. США), яка була необхідна для організації ритуальних послуг дружиною його померлого брата, є непорівняно меншою та очевидно не могла суттєво змінити матеріальний стан.

Обставини продажу обвинуваченим гранат в декілька етапів є підтвердженням його спланованої, усвідомленої та протиправної діяльності направленої за наявності попиту на отримання додаткових коштів для власних потреб.

4.4 Суд, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , вважає, що обвинувачений в ході судового розгляду, формально визнаючи себе винним, намагався підтвердити наявність додаткової пом`якшуючої обставини, що співвідноситься з позицією захисту про необхідність застосування ст.75 КК України, але не свідчить про наявність в його діях щирого каяття. Тобто, висловлене обвинуваченим ОСОБА_3 у суді каяття на думку суду є удаваним та спрямованим виключно на уникнення належного покарання.

Підстав для визнання або ж врахування інших обставин такими, що пом`якшують покарання, з огляду на конкретні обставини справи, суд не вбачає, як і не були такі вказані стороною захисту чи обвинувачення.

4.5. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

4.6. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК враховує:

4.6.1 - ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином;

4.6.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, кількість епізодів, корисливі мотиви та поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення, збут зброї особі, яка приймала участь в оперативній закупці);

4.6.3 - особу обвинуваченого: вік, освіту та незадовільний стан здоров`я (3 група інвалідності та її отримання під час безпосередньої участі в АТО), сімейний стан (одруженого), наявність зареєстрованого місця проживання, соціальне становище, позитивну службову характеристику за місцем несення служби та формально позитивну характеристику за місцем проживання;

4.6.4 - не перебування обвинуваченого на обліку в лікаря психіатра та перебування на обліку в лікаря-нарколога;

4.6.5 - раніше не судимого та не притягнення до адміністративної відповідальності;

4.6.6 - наявність обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність;

4.6.7 - позицію прокурора, який наполягав на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без застосування інституту умовно-дострокового звільнення, а також позицію обвинуваченого, який стверджував про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

4.7 За змістом ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, при визначенні виду покарання обвинуваченому враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер протиправних дій обвинуваченого, який вчинив злочин проти громадської безпеки, що становить підвищену суспільну небезпеку, конкретні обставини справи, а саме: вид та кількість бойових припасів, яку зберігав обвинувачений за місцем свого проживання, залишення під час продажу гранат в місці значного скупчення людей (вокзал) та як наслідок створення ним реальної небезпеки життю та здоров`ю необмеженому колу людей.

Також суд враховує вчинення обвинуваченим злочину повторно на протязі короткого проміжку часу та дотримання суворих конспіративних заходів при зберіганні, перенесенні зброї та боєприпасів, з огляду на усвідомлення можливості бути притягнутим до відповідальності, що свідчить про неготовність до самоконтрольованої соціальної поведінки, схильність до вчинення злочинів, пов`язаних з порушенням правил обороту зброї, корисливий мотив скоєного злочину, що підтверджується використанням на особисті потреби отриманих від продажу грошових коштів, відсутність провокативних дій зі сторони свідка, який був залучений правоохоронцями для оперативної закупівлі зброї, відсутність збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, які б обумовлювали невідкладну потребу обвинуваченого в отриманні коштів.

Важливим моментом є і те, що обвинувачений в ході судового розгляду висловлював осуд своєї поведінки та шкодував виключно про продаж боєприпасів військовослужбовцю ОСОБА_6 , який як стало йому пізніше відомо мав негативну репутацію, а не в цілому щодо всіх інкримінованих йому суспільно-небезпечних діянь (придбання, носіння та зберігання боєприпасів).

Суд, аналізуючи аргументи обвинуваченого з приводу можливості умовно-дострокового звільнення, вважає, що його загально-соціальні дані (раніше не судимого, позитивну службову характеристику за місцем служби) та активне сприяння розкриттю ним злочину не знижують тяжкості та небезпечності скоєного ним злочину.

Доводи сторони захисту про те, що на момент вчинення злочину обвинувачений потребував значної суми коштів для проведення ритуальних послуг у зв`язку зі смертю за кордоном рідного брата, є непереконливими та в будь-якому випадку не виправдовують протиправність його дій. Суд звертає увагу на те, що заставу в розмірі 242 240 грн було внесено за ОСОБА_3 через три дні з моменту його затримання, а відтак останній не був позбавлений об`єктивної можливості отримати в законний спосіб необхідну суму грошових коштів.

Суд також враховує наявність у ОСОБА_3 3 групи інвалідності та ендокринного захворювання, однак одночасно звертає увагу, що вказані обставини не стали стримуючими факторами для його протиправної поведінки та будуть враховані при визначенні розміру покарання.

Відповідно до ст.49 Конституції України, засуджені не обмежені у реалізації права на охорону здоров`я, шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій утримується. Наявні в суду матеріали кримінального провадження не містять доказів у підтвердження медичних протипоказань обвинуваченому для реального відбування ним покарання в місцях позбавлення волі.

Суд також звертає увагу, що економічна нестабільність у державі, а також відсутність превентивної діяльності правоохоронних органів у період активних бойових дій на території України сприяють нелегальному переміщенню зброї, яка в подальшому здебільшого використовується для вчинення протиправних і суспільно-небезпечних діянь.

А тому доступність зброї зумовлює «легітимізацію» у свідомості людей застосування зброї та зниження «порогу чутливості» до позбавлення життя, завдання поранень іншим людям. Так, на даний час фіксується збільшення сукупної кількості випадків застосування зброї для вирішення конфліктних ситуацій, що свідчить про загрозливі тенденції щодо відчуття безпеки серед цивільного населення.

Враховуючи положення Постанови Пленуму ВС, що передбачають при призначенні покарання за злочини з вогнепальною і холодною зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, поряд з характером і ступенем суспільної небезпечності та даними про особу винного, повинні враховувати також цілі, мотиви вчинення та інші обставини справи, суд приходить до переконання, що обвинувачений будучи бойовим медиком, не міг не передбачати смертоносну та руйнівну дію проданих ним гранат, однак набутий ним досвід так і не став запобіжником для унеможливлення безконтрольного поширення боєприпасів.

4.8 Відтак, за досліджених характеризуючих особу даних, з урахуванням показань обвинуваченого, суд приходить до висновку про неможливість в конкретному випадку застосувати положення ст.ст.69,75 КК України, оскільки виключно реальний вид покарання у межах санкції статті буде сприяти досягненню мети, яка закріплена ст.50 КК України.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

5.1 Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК України.

5.2 Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 6 815,40 грн., з огляду на вимоги ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

5.3 Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.05.2024 р. по 27.05.2024 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі /т.1 а.с.85/.

5.4 Згідно ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Оскільки застава, що була внесена за обвинуваченого ОСОБА_3 заставодавцем не була звернена в дохід держави і обвинуваченим протягом судового розгляду не порушувались умови застосованого до нього запобіжного заходу, суд вважає за можливе повернути суму застави заставодавцю після набрання вироком законної сили.

5.5 Згідно абз.3 ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб слід залишити без змін /т.1 а.с.80/.

Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання час його тримання під вартою в період з 24.05.2024 р. по 27.05.2024 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді застави до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 242 240 грн повернути заставодавцю.

Стягнути з ОСОБА_3 6 815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 40 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Речові докази: мобільний телефон «Redmi» модель 220733SG, з сім-карткою в чохлі чорного кольору повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1