УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000514 від 22.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, освіта початкова, не одруженого, останній раз судимого 27.05.2021 року Ківерцівським районним судом Волинської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 20 лютого 2024 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за таких обставин.

Так, 22 травня 2024 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами, шляхом відкриття ключем замка вхідних дверях відчинив їх та проник всередину будинку АДРЕСА_2 , звідки зі столу повторно, таємно викрав продукти харчування, а саме: 15 яєць, вартістю 48 гривень, одну пачку харчової приправи марки «Гімалайська сіль», вагою 240 грамів, вартістю 30 гривень, одну банку цукрової кукурудзи, марки «Бабусин продукт», вагою 340 грамів, вартістю 40 гривень, одну пачку майонезу марки «Королівський смак», вагою 500 грамів, вартістю 57 гривень, 0,2 гр. рису, марки «Парбоілд», вартістю 11 гривень, ноутбук марки «ASUS», серійний номер D2NOCJ841948087, вартістю 1966 гривень 33 копійки та довго губці, вартістю 151 гривня 33 копійки, на загальну суму 2 303 гривні 66 копійки, однак не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був виявлений потерпілим ОСОБА_6 , який в цієї миті увійшов до зазначеного вище будинку та виявив незаконні дії ОСОБА_5 й затримав останнього.

Вищевказані дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 , що із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, на суму заподіяної потерпілому матеріальної шкоди внаслідок викрадення майна у розмірі 2303,66 грн., вже не є кримінально караним, та у зв`язку із чим суд запитав згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, тобто частковою декриміналізацією інкримінованого ОСОБА_5 діяння.

При цьому обвинуваченому також роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію обвинуваченого, просив суд закрити кримінальне провадження.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов таких висновків.

Так, на час вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах Кримінального кодексу України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_5 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 302 грн 80 коп на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 діяння, кваліфікувалося за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 302 грн 80 коп - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028,00 грн (1514 х 2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_5 діяння тому, що вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно обвинувального акта становить 2303,66 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028,00 грн).

Оскільки згідно обвинувального акта сума викраденого ОСОБА_5 майна становить 2303,66 грн, то вказані дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Як було зазначено вище кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України слід закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням судових експертиз, слід віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід слід скасувати, оскільки в його подальшому застосуванні відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 2-5 КК України, ст.ст. 284, 369-372,376,479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2024 року за №00000514 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, закрити з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням судових експертиз, віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт на ноутбук марки «ASUS», з серійним номером НОМЕР_1 , та пасатижі, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.05.2024.

Скасувати арешт на одну пару кросівок з надписом «SKECHERS GOWALK», чорного кольору, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.05.2024.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- ноутбук марки «ASUS», з серійним номером НОМЕР_1 , та пасатижі, які зберігаються в камері схову Володимирського РВП ГУНП у Волинській області - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 ;

- пару кросівок з надписом «SKECHERS GOWALK», чорного кольору, які зберігаються в камері схову Володимирського РВП ГУНП у Волинській області - повернути за належністю ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 12.08.2024. Повний текст ухвали виготовлений 16.08.2024.

Головуючий ОСОБА_1