ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 202/328/21
УХВАЛА

"01" жовтня 2024 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиннні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0001023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

30.09.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_6 із внесенням застави у розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щ становить 2 119 600 грн з посиланням на те, що строк дії запобіжного заходу спливає, однак судовий розгляд кримінального провадження на цей час не завершено. У справі необхідно завершити допит свідків та допитати самих обвинувачених.

Під час судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знаходить своє підтвердження в ході з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами.

Враховуючи, що для розгляду судом даного кримінального провадження в розумні строки необхідне, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховуючи наявні достатні підстави вважати, що до теперішнього часу ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані судом при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу на досудовому слідстві не змінилися, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 може:

- переховуватися від суду, оскільки, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та усвідомлює, що у разі визнання винним йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років:

- не маючи місця роботи, постійного джерела доходів знов вчинити з корисливих мотивів інше кримінальне правопорушення, оскільки дав згоду на свою участь у спільному вчинені у складі організованої групи - озброєної банди тяжких та особливо тяжких злочинів - розбійних нападів та незаконного заволодіння транспортними засобами саме з корисних мотивів - за матеріальну винагороду яку отримував від ОСОБА_7 .

Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 119 600 грн, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України,

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, пославшись на те, що ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів, може переховуватись від суду, суд не завершив дослідження доказів по справі і не допитані свідки та самі обвинувачені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, просив обрати домашній арешт за місцем мешкання сестри обвинуваченого в

АДРЕСА_1 , так як він тримається під вартою 4 роки і 4 місяця та звернув увагу на непомірність внесення застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів враховуючи матеріальний стан ОСОБА_6 , він не працює і не має доходів.

Обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_5 підтримали думку захисника.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисників, обвинувачених, суд приходить до наступного висновку.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні умисних кримінальних правопорушень по ст. 257 КК України (бандитизм), ст. 187 ч. 4 КК України (розбій із обтяжуючими ознаками), ст. 289 ч. 3 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом із обтяжуючими ознаками), ст. 263 ч. 1 КК України (незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами або бойовими речовинами).

18.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2021 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалами Петриківського районного суду Дніпропетровської області до 11 травня 2024 року.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до 05 липня 2024 року, без визначення застави, з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» МЮ України, яка скасована ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2024 року та постановлено нову ухвалу якою ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено строком до 05 липня 2024 року 2024 року, з визначенням застави у розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до 01 вересня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 422 400 грн, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31.07.2024 року залишена без змін.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до 21 жовтня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 119 600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував свою участь у пред`явлених кримінальних правопорушеннях, в яких він обвинувачується органом досудового слідства, цивільні позови потерпілих не визнав.

Суд враховує позицію потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які заперечувати проти зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який в попередніх судових засіданнях, так як вони перенесли фізичне та моральне насильство з його боку та боку інших обвинувачених при розбійних нападах, майнова шкода їм не повернута, цивільні позови не відшкодовані.

Суд вважає доведеними ризики, зазначені прокурором, оскільки ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні особливих тяжких насильницьких злочинів, пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілим, із застосуванням зброї, обвинувачений не працює із 2019 року, не має постійного джерела доходів і може переховуватись від суду

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2024 року було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , з посиланням на те, що наявність ризиків ст. 177 КПК України встановлених судом.

Судом враховані обставини відповідно до ст. 178 КПК України при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому у своїй сукупності.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

За таких умов, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_6 обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні умисних тяжких злочинах, не має міцних соціальних зв`язків за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , є працездатним, але не працює із 2019 року, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт суд не вбачає.

Як вбачається ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2024 року було скасовано ухвалу Петриківського райсуду від 14.03.2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою в частині розміру застави і було визначено альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн із посиланням на те, що суд вірно навів мотиви прийнятого рішення щодо продовження тримання під вартою, ураховуючи особу обвинуваченого, характер та тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень та встановлені судом ризики які не відпали та продовжують існувати, однак попередню заставу в розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму внесена обвинуваченим не була, що свідчить про її непомірність.

Суд враховує майновий стан обвинуваченого і як вбачається із довідки Державної податкової служби в Дніпропетровській області у ОСОБА_6 за період із 2020 по станом на 03.09.2024 року були відсутні доходи, в клопотанні прокурора зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого, а саме : ризик незаконного впливу на потерпілих та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом навмисного затягування судового розгляду, а тому на даному етапі, суд вважає залишити розмір застави визначений апеляційним судом в ухвалі від 16.09.2024 року.

З огляду на характер інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, його майнового стану, а також доведених прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що обвинуваченому необхідно залишити заставу 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам, яка хоча і є значною, однак не буде для нього завідомо непомірною.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд враховує вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Суд враховує, що із 24.02.2022 року в України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента № 64/2022, який продовжено до 09.11.2024 року та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану, а тому суд додержується суворих заходів для збереження правопорядку у країні для недопущення нових кримінальних насильницьких злочинів проти громадян.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку під вартою із внесенням застави, суд врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, особу самого обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення органами досудового слідства.

Суд вважає, що обставини, які враховувалися судом при обранні раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстави для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, як домашній арешт чи особисте зобов`язання відсутні,

оскільки злочини вчинені із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 органами досудового слідства обвинувачується за ст. ст. 257, 187 ч. 4, 289 ч. 3, 263 ч. 1 КК України із застосуванням насильства проти здоров`я та життя людей, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі до 15 років, суд вважає продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів із визначенням застави у 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 110, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора задовольнити частково.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 01 жовтня 2024 року до 29 листопада 2024 року з визначенням застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить

1 514 000 ( один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч грн ) у разі внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

Для утримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

У випадку внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без

письмового дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченим, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання повного тексту судового рішення.

Судове засідання призначено до слухання на 30.10.2024 року на 13-00 год

Суддя ОСОБА_1