Провадження: № 1-кп/484/356/24
Справа: № 484/4238/24
Вирок

іменем України

14.08.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

за відсутності потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 18.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, маючого неповну середню освіту, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.07.2005 року Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.1 ст.190 , ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, ст.75 КК України 3 роки іспитового строку;

02.12.2005 року Кіровоградським районним судом с.Кіровограда за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України 4 роки позбавлення волі, ст.71 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі;

08.11.2016 Первомайським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

24.05.2019 Первомайським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

01.07.2022 Первомайським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 128, ч. 2 ст. 185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с.186 КК України

встановив

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 18.07.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 18.07.2024 близько 10:00 год. ОСОБА_4 прийшов до ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_2 та попрохав дати йому води, на що потерпіла погодилася та запросила останнього до квартири.

Знаходячись в квартирі ОСОБА_6 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, відкрито, заволодів гаманцем ОСОБА_6 з грошовими коштами в сумі 3000 грн, який знаходився в її сумці в кімнаті квартири, скориставшись тим, що потерпіла не звертала на нього увагу.

Побачивши, що ОСОБА_4 відкрито викрав її гаманець з грішми, потерпіла намагалася припинити його злочинні дії, однак останній, не зважаючи на це, пішов з місця вчинення злочину, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України та визнає його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав у повному обсязі, щиро покаявся, фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті не заперечував. Суду пояснив, що злочин скоїв через вживання наркотиві. Має наркотичну залежність, перебуває на державній програмі та отримує «методон», просив застосувати до нього мінімальне покарання, жалкує про скоєне.

Потерпіла в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, матеріальну шкоду їй відшкодовано частково в сумі 607 грн, цивільний позов заявляти не бажає, покарання просила призначити відповідно до закону.

Суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд також пересвідчився в добровільності позиції сторін та не знайшов підстави вважати, що обвинувачений себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря нарколога в психо-наркологичному диспансері з 21.12.2020 року; проживає сам, за місцем проживання має негативну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово за злочини майнового характеру та пов`язані з обігом наркотиків.

При призначенні покарання, суд також бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим, звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, вчинив злочин майнового характеру в період повномасштабного вторгнення збройними силами рф на територію України, у зв`язку з відсутністю коштів та вживанням наркотичних засобів, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільста.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням фактичних обставин скоєння злочину, даних про особу обвинуваченого, повного визнання ОСОБА_4 своєї провини та щирого каяття, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити йому мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України.

У кримінальному проваджені цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у справі слід чирішти відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч.5 ст..72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 18 липня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраною - тримання під вартою.

Речові докази у кримінальному провадженні: згідно квитанції №170, що зберігаються в камері речових доказів Первомайського РВП ГУНП повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; згідно зберігальних розписок від 18.07.2024 року грошові кошти та гаманець червоного кольору, що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя: