ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/140/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000613 від 03.07.2024 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.09.2024 включно.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, 03.07.2024 приблизно в 23 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись в АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, відкрито, діючи в умовах воєнного стану, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я та яке виразилось в тому, що він наніс не менше двох ударів по обличчю потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подолання опору останнього, спричинив йому легкі тілесні ушкодження, після чого шляхом ривку зняв з потерпілого ОСОБА_9 , належну йому чоловічою сумку в якій знаходилось майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_8 , покинув місце вчинення злочину із викраденим майном та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З урахуванням встановлених фактів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Свої доводи мотивує тим, що під час розгляду свідки та потерпілі не допитувалися, слідчий суддя не досліджував фактичні дані.

Крім того, слідчим суддею не прийнято до уваги відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 .. Не враховано його позитивну характеристику з місця проживання, участь у бойових діях, що він раніше не судимий, має на утриманні матір, яка хворіє.

Також слідчим суддею не обґрунтовано висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Чинним КПК також передбачається запобіжний захід у виді застави.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених обставин кримінального провадження, тяжкості правопорушення, даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , можна дійти висновку про те, що щодо нього можливо обрати більш м`який запобіжний захід.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024 та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, або визначити розмір застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній сказі підозрюваний ОСОБА_8 вважає ухвалу суду необґрунтованою та невмотивованою, що підтверджується його показаннями в суді та показаннями свідка, протоколом допиту свідка та неправдивими показаннями потерпілого, неправдивими даними щодо його характеристики, соціальних зв`язків.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024 та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав як свої апеляційні вимоги, так і підозрюваного, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до матеріалів провадження, СВ ВП № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000613 від 03.07.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

04.07.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме:

- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.07.2024 від потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що ОСОБА_8 наніс йому легкі тілесні ушкодження в м. Херсон 03.07.2024 та заволодів його особистими речами;

- у протоколі огляду місця події від 04.07.2024, та фототаблицею до нього, що проводився за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення;

- у висновку судово-медичної експертизи № 232 від 04.07.2024 про те, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців ділянки правого ока та правої щоки та губ справа, садно слизової оболонки верхньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень,;

- у показаннях потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 03.04.2024 біля 23.00 год. на ділянці місцевості біля будинку на проспекті АДРЕСА_2 та заволодіння його майном;

- у протоколі затримання від 04.07.2024, що проводився за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого у ОСОБА_8 було вилучено речі, які належать потерпілому;

- у показаннях свідка - ОСОБА_11 , який підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 03.04.2024 біля 23.00 год. на ділянці місцевості біля будинку на проспекті АДРЕСА_2 та заволодіння майном потерпілого.

Зазначені докази у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у якого він підозрюється.

Доводи захисника та підозрюваного про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та визнаних наявними слідчим суддею, апеляційний суд вважає непереконливими.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про недоведеність ризиків, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Так, у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Згідно змісту ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянтів про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , є безпідставними.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_12 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, раніше не судимий, 19.05.2024 року йому було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Крім того, ОСОБА_8 неодружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, підозру не визнав, обставини вчинення кримінального правопорушення заперечує.

З урахуванням зазначених обставин, даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також тяжкості покарання, що загрожуватиме у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки це обґрунтовується тяжкістю покарання за вчинене кримінальне правопорушення, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, м. Херсон є зоною бойових дій та знаходиться у безпосередній близькості до непідконтрольної території Херсонської області, де може переховуватись підозрюваний у разі необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також він неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходів не має, соціальні зв`язки, які могли б його стримувати від спроб переховуватись, не встановлено.

Незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 , який є неповнолітнім, з метою спонукати його змінити показання, оскільки знає його місце проживання та проживає в безпосередній близькості.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 , хоч і не є особою раніше судимою, але 19.05.2024 йому було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що характеризує його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_8 офіційно ніде не працевлаштований, законних джерел доходів не має, за місцем мешкання характеризується негативно.

А тому доводи апелянтів про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування щодо підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає неприйнятними.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, які зазначені в апеляційних скаргах захисника та підозрюваного, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У зв`язку з чим, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 про можливість звільнення підозрюваного з-під варти є неспроможними.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому оголошено про підозру ОСОБА_8 , дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчим суддею правильно обраний такий запобіжний захід.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину. А тому доводи апелянтів з цього приводу позбавлені підстав.

Що ж до доводів захисника ОСОБА_7 про можливість визначення застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, а відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з наведеного вище, слідчим суддею ухвалено рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Інші обставини, якими апелянти обґрунтовують доводи апеляційних скарг, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин кримінального провадження було ухвалено відповідне рішення.

Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 до 01.09.2024 включно - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4