Справа № 308/889/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000243 від 16.11.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, накладеного на підставі ухвали слідчого судді від 05 квітня 2024 року у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 16.11.2022 року, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :13:016:0135, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000243 від 16.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Прокурором в клопотанні констатувався той факт, ніби-то на даний час в рамках розслідування кримінального провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :13:016:0135 з метою запобігання спробам відчужити дану земельну ділянку на період здійснення досудового розслідування, так як дана земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій і є речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Вказує, що прокурором на підтвердження вказаного твердження не надавались будь-які підтверджуючі документи щодо причетності власника майна громадянки ОСОБА_3 до розслідуваного кримінального правопорушення. Крім цього не конкретизовано, яке відношення до розслідуваного кримінального правопорушення має власник вказаної земельної ділянки, яка у свою чергу жодним чином навіть не згадується у жодних проведених слідчих гласних та негласних діях.

Зазначає, що предметом спору у даній справі є те, що ніби-то службові особи Холмківської сільської ради склали завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: рішення Холмківської сільської ради від 30.08.2021 №634/VIII про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення СОГ в урочищі « ОСОБА_5 » в с. Минай Логойді та Банго.

Заявник вважає, що обґрунтування у клопотанні про те, що вказана земельна ділянка є предметом вчинення кримінального правопорушення є хибною та направлена виключно на викривлення фактичних обставин з метою створення уяви необхідності накладення арешту на майно сторонньої особи.

Заявник звертає увагу суду на відсутність складу кримінального правопорушення та достатніх підстав вважати, що арештована земельна ділянка підлягатиме конфіскації у разі призначення покарання, оскільки в рамках розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364, 366 КК України, може його і не призначати.

Заявник зазначає, що протягом тривалого часу органом досудового розслідування власнику майна у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за якими проводиться досудове розслідування.

Заявник зазначає, що у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження на даний час відпала потреба та застосування арешту не співмірне обмеженню конституційного права, яке обмежується протягом декількох місяців.

За таких обставин заявник вважає, що необхідність подальшого арешту нерухомого майна ОСОБА_3 відпала та просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/889/23 від 05.04.2024 року на земельну ділянку з кадастровим номером :13:016:0135, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в урочищі « ОСОБА_5 », власником якої є ОСОБА_3 .

Власник майна та його захисник в призначене судове засідання не з`явилися. Захисник подав до суду заяву, згідно якої просив провести розгляд клопотання без його участі, та задовольнити дане клопотання.

В судове засідання прокурор не з`явився. Прокурор надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Просив в задоволенні даного клопотання відмовити.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/889/23 від 05.04.2023 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :13:016:0135, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в урочищі « ОСОБА_5 », власником якої є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження.

Обґрунтованість зазначеного арешту слідчим суддею не перевіряється.

Підставою накладення арешту на нерухоме майно, судом було існування сукупності розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Власник майна не був присутній під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Дані про оскарження ухвали слідчого судді у справі №308/889/23 від 05.04.2023 у програмі документообігу суду КП Д3 відсутні.

Положеннями КПК України арешт майна визначений як один із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Нормами ч.1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею - це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба .

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту, погодився з доводами прокурора, задовольнивши його.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Заявник як підставу для скасування арешту майна зазначає, що в подальшому застосуванні цього заходу, а саме арешту нерухомого майна ОСОБА_3 відпала потреба.

Заявником не додано до матеріалів клопотання та не доведено в судовому засіданні тих обставин, що мета накладення арешту на даний час досягнута, всі слідчі дії з арештованим майном проведені, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні арешту, який накладено було обґрунтовано, будь - яких обставин, які б не були відомі під час вирішення питання про накладення арешту не встановлено.

Заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, не наведено доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність.

Таким чином, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Крім цього, як встановлено слідчим суддею арешт було накладено з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника ( володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2023 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується з висновком, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :13:016:0135 накладено шляхом заборони відчуження та розпорядження, тобто обрано найменш обтяжливий спосіб накладення арешту на майно, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000243 від 16.11.2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000243 від 16.11.2022 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1