Справа № 304/843/24 Провадження № 1-кс/304/548/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , подане у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000046 від 22 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

адвокат ОСОБА_3 , представляючи інтереси ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2024 року арешт на майно, володільцем якого є ОСОБА_4 , а саме повністю скасувати арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору.

Клопотання мотивує тим, що 28 червня 2024 року детектив ОСОБА_5 вручив володільцю майна ОСОБА_4 ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2024 року у справі 304/843/24, якою частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною розпоряджатися вказаним майном. Наразі представник ОСОБА_4 вважає, що вказана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки арешт на майно накладено безпідставно, оскільки володілець транспортного засобу ОСОБА_4 не вчиняв жодного кримінального правопорушення, має статус свідка у кримінальному провадженні та придбавав тютюнові вироби задля власного вживання, а відтак автомобіль не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України. За наведених обставин просить задовольнити клопотання.

У судове засідання представник ОСОБА_3 не з`явився, подав слідчому судді заяву, в якій просив розглянути клопотання без їх участі та задовольнити таке; попередньо додатково долучав копію листа органу досудового розслідування, з якого видно, що дане кримінальне провадження закрито (а. к. 22, 23-24, 35).

Представник органу досудового розслідування у судове засідання також не з`явився, однак прокурор у провадженні ОСОБА_7 подав заяву, в якій не заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки 30 серпня 2024 року старшим детективом ТУ БЕБ у Закарпатській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000046 від 22 лютого 2024 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що долучив відповідну постанову; з врахуванням наведеного просив розглянути клопотання без його участі (а. к. 28, 29-33, 34).

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя встановив, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2024 року у рамках розслідування кримінального провадження № 0000046 від 22 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном (а. к. 7-9).

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 статті 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Вказану позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22.

З огляду на приписи ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами під час застосування таких норм, забезпечують єдину правозастосовну практику і є обов`язковими для всіх судів України.

У даній справі кримінальне провадження 30 серпня 2024 року закрив детектив підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а. к. 29-33, 34), і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2024 року про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000046 від 22 лютого 2024 року, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц виснувала, що арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

З огляду на викладене слідчий суддя прийшов до висновку, що усі заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі арешт на майно користувача ОСОБА_4 , припинили свою дію та у слідчого судді відсутні повноваження постановлення ухвали про скасування арешту майна, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні клопотання.

При цьому слідчий суддя звертає увагу заявника, що такий арешт припинив свою дію на підставі наведених вище вимог закону.

Керуючись ст. 132 ч. 4, 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , подане у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000046 від 22 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1