Справа № 487/8230/24
Провадження № 1-кс/487/5151/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, у м. Мелітополі ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001417 від 23.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про арешт майна

встановив:

24.09.2024 слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, у м. Мелітополі ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0001417 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 23.09.2024 майно під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події, а саме на транспортний засіб: автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їйого відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001417 від 23.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2024, приблизно о 09 годині 40 хвилин, водій лейтенант поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий на посаді оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП в Херсонській області, рухаючись на службовому автомобілі «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїжджій частині вулиці Кременчуцької, зі сторони вул. Молодіжна в сторону вул. Гончара в м. Херсоні. В цей же час водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині АДРЕСА_2 . На перехресті вулиці Української з вулицею Кременчуцькою в м. Херсоні, можливо водій ОСОБА_6 переваги в русі водію ОСОБА_5 не надав, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , в результаті ДТП ОСОБА_5 зазнав тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього.

23.09.2024 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_7 проведено огляд місця дорожньо-транспортної події, в ході якого встановлено, що автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , належить йому на праві власності.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної події слідчим було вилучено автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як річ яка зберегла на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

23.09.2024 постановою слідчого, зазначений транспортний засіб було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001417 від 23.09.2024, у зв`язку із їх відповідністю критерію встановленому ст. 98 КПК України, та передано на відповідальне зберігання ФОП «Бережанський» на спеціальний майданчик за адресою:

АДРЕСА_3 зв`язку з викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так слідчим доведено, що майно, вилучене під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, у м. Мелітополі ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 23.09.2024 майно під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події, а саме на транспортний засіб: автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, у м. Мелітополі ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1