Справа № 195/2371/22
У Х В А Л А

іменем України

25.11.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації - ОСОБА_4 , за участю засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Томаківка справу за поданням начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог закону стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16.03.2023 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог закону стосовно засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування зазначивши наступне.

З 27.04.2023 на обліку в Нікопольському районному відділі № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області перебуває засуджений ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вироку суду, 08.11.2022 засуджений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 1260 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ. Законом змінено поняття «вартості викраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжка на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році 3028 грн., у 2023 році 2684 грн., у 2022 році 2481 грн., у 2021 році- 2270 грн., у 2020 році 2102 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

У зв`язку із внесеними змінами виникла необхідність у приведенні вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 у відповідність у частині вирішення питання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання та звільнення засудженого від покарання за ч.4 ст. 185 КК України не заперечував, разом з тим враховуючи, що вироком суду засудженого визнано винним і за ч. 3 ст. 357 КК України, відповідальність згідно якої зберігає чинність на сьогодні, відтак далі вважати його засудженим за цією статтею.

Засуджений у судовому засіданні не заперечує проти звільнення його від покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримала вказане подання.

Вислухавши думку прокурора, заслухавши представника органу пробації та засудженого, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до такого висновку.

В зв`язку з набранням чинності з 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року встановлено, що вказаним законом скасовано кримінальну протиправність діяння, предметом посягання якого було майно на суму, що не перевищує 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п.13 ч.1 ст. 537 КПК України: під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання.

В порядку п.2 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питання, в т.ч. про звільнення від покарання і пом`якшення покарання.

Судом встановлено, що вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 ОСОБА_5 засуджено та визнано винуватим за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України і призначено покарання: - за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; - за ч. 3 ст. 357 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років; на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього певних обов`язків.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 вчинив 08.11.2022 на загальну суму 1260 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн, відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становили 1240,50 грн.

Тобто вартість викраденого майна не перевищує 2481,00 грн.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, а тому суд приходить до висновку, що вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого усунено законом, а саме за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки вартість викраденого ним майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню судом від покарання за вказаною статтею на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч. 3 ст. 357 КК України.

Проте, вказаним вироком суду покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 357 КК України призначено у вигляді 1 (одного) місяця арешту, який відповідно до положень ст. 60 КК України застосовується лише відносно військовослужбовців.

Відповідно до п. 23 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» КК України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КК України одному дню невідбутого строку арешту відповідають 2 дні пробаційного нагляду, тобто покарання, яке призначено ОСОБА_5 у виді 1 (одного) місяці арешту, підлягає заміні на 2 (два) місяці пробаційного нагляду із покладенням на засудженого обов`язків, визначених п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

За таких обставин, вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 необхідно привести у відповідність до Кримінального кодексу України і в цій частині, та на підставі ст. 72 КК України вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 357 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 (два) місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 72,74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - задовольнити.

Привести вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 щодо засудженого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 в частині призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння за яке він був засуджений.

В іншій частині вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 привести у відповідність до Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) місяці на підставі ст. 72 КК України, в зв`язку з перерахуванням одного місяцю арешту на два місяці пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

25.11.2024