Справа № 750/3263/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/557/24
Категорія - ст. 126-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000013 від 01 січня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2023 року та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2024 року про виправлення описки, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого вантажником в ТОВ «ТОРНАДО-РЕ», неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, за умови виконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосовано до ОСОБА_7 обмежувальні заходи, з покладенням обов`язку, передбаченого п.5 вказаної статті - направити для проходження програми для кривдників.

Судом ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що в період часу з 20.03.2023 по 23.12.2023, діючи на порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також на порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває з нею у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя останньої.

Так, будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме:

20 березня 2023 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_9 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру: ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, та в подальшому постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.04.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

21 березня 2023 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_7 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , влаштував сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , висловлюючись нецензурною лайкою та погрожуючи їй фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство, та в подальшому постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.04.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 26 червня 2023 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_7 , будучи протягом року підданим стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , в присутності малолітньої дитини, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_9 домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного характеру, які полягали в нанесенні ударів по руці, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, та в подальшому постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.09.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

Однак, будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї матері, ОСОБА_7 належних висновків не зробив та знову 23 грудня 2023 року близько 09:00 год., перебуваючи за місцем їх спільного проживання по АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно потерпілої ОСОБА_9 , з якою спільно проживає, домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурними словами, хапав за кисті рук та штовхнув її рукою в грудну клітку дещо вище до ключиці, чим завдав їй фізичного болю та тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_7 згідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, а також скасувати ухвалу суду про виправлення описки від 10 квітня 2024 року, як таку, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Просить ухвалити новий вирок в частині покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року обмеження волі, із звільненням його з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України - направити для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

В обґрунтування своїх вимог стверджує про недотримання судом положень п.2 ч.1 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року.

Так, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, обмежувальні заходи застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання.

Суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, у тому числі - п.5) направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно вимог ч.3 ст. 91 КК України, заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Апелянт стверджує, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог та відповідно строк проходження обмежувальних заходів у вироку не визначив.

При цьому вказане порушення судом було усунуто шляхом виправлення описки ухвалою від 10 квітня 2024 року.

Усупереч положень ст. 379 КПК України та п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судоми України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21 грудня 1990 року, суд фактично виправив недоліки в частині призначеного покарання. Більше того, на порушення ч.2 ст. 379 та ч.2 ст.412 КПК України, суд розглянув питання про виправлення описки без учасників судового провадження за відсутності в матеріалах справи даних про вручення їм відповідного повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

Відтак, ухвалюючи рішення про виправлення описки, суд фактично здійснив не виправлення, а змінив вирок, включивши посилання на строк на який застосовано обмежувальний захід. Таким чином, ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2024 року, постановлена без додержання вимог ст.ст. 307, 379 КПК України, оскільки зазначені в ній виправлення не є опискою, яку суд може виправити самостійно, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, каявся та обіцяв виправитися, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 в домашньому насильстві по відношенню до власної матері ОСОБА_9 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраним доказам, які ніким не оспорювалися. Розгляд провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню.

За змістом п. 5 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема: направлення для проходження програми для кривдників.

Частиною 3 ст.91-1 КК України передбачено, що обмежувальні заходи, перелічені у частині першій цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше, як на 12 місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, вчиненого відносно своєї матері, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про застосування обмежувальних заходів, тривалість яких повинен був визначити у вироку, чого не зробив.

З урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, необхідним та достатнім буде визначити обмежувальні заходи обвинуваченому ОСОБА_7 з обов`язком проходження пробаційної програми на строк 3 (три) місяці.

Також колегія суддів вважає цілком обґрунтованими доводи прокурора щодо допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 10квітня 2024 року, яка фактично постановлена без додержання вимог ст.ст. 307, 379 КПК України, оскільки зазначені в ній виправлення не є опискою, яку суд може виправити самостійно, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, у даному випадку визначення строку обмежувального заходу, без якого виконання такого заходу буде неможливим.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні судом вироку та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали про виправленні описки, що є підставами для скасування вказаних рішень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2024 року про виправлення описки у вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України залишити покарання, призначене судом першої інстанції, у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, за умови виконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід з покладенням обов`язку, передбаченого в п.5 цієї статті - направити для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

У решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4