1-кс/205/1141/24
Провадження №1-кс/205/1141/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000865, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, має вищу освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000865, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання орган досудового розслідування посилається на ту обставину, що у невстановлений під час досудового розслідування час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя для вчинення злочину, невстановленого досудовим слідством предмета, яким згідно висновку експертизи міг бути ніж, або інший предмет з аналогічними травмуючи ми властивостями.

Після чого, 16 червня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направився за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщення кафе «Жаровня», де працює ОСОБА_7 , при цьому взявши з собою заздалегідь заготовлене знаряддя для вчинення злочину, невстановлений досудовим слідством предмет, яким згідно висновку експертизи міг бути ніж, або інший предмет з аналогічними травмуючими властивостями.

За версією органу досудового розслідування 16 червня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщення кафе «Жаровня», де перебував ОСОБА_8 . Реалізуючи свій раніше виниклий умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, та бажаючи їх настання, утримуючи в своїй правій руці заздалегідь заготовлене знаряддя для вчинення злочину, невстановлений досудовим слідством предмет, яким згідно висновку експертизи міг бути ніж, або інший предмет з аналогічними травмуючими властивостями, тобто знаряддям, що об`єктивно може спричинити смерть, висловлюючи погрозу вбивством, спричинив ОСОБА_8 два удари в область грудної клітини, ззаду, після чого з місця скоєння злочину зник.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1891е від 25.06.2024, заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, яке розпочинається раною в проекції зовнішнього краю лівої лопатки, далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів грудної клітини та проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього гемотораксу; колото-різаного поранення в поперековій ділянці зліва, яке сліпо закінчується в м`яких тканинах на глибині 2 см.

За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3.-й «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення поперекової ділянки зліва за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Таким чином, ОСОБА_4 зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, ОСОБА_7 після завданих йому тілесних ушкоджень, було своєчасно надана медична допомога та настання смерті потерпілого вдалося уникнути, тим самим, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 .

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному противоправному заподіянні смерті іншій людині були кваліфіковані органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

28.06.2024 року ст. слідчим СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та затверджено прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 .. У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_4 повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України було вручено ОСОБА_11

04.07.2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

22.09.2024 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 встановлено та останнього затримано в порядку ст. 207 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просила слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечували з посиланням на відсутність обґрунтованої підозри та недоведеності прокурором ризиків протиправної поведінки підозрюваного.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання і матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Виходячи із наявних та наданих слідчому судді матеріалів провадження, зокрема, протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками з ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколу допиту свідка ОСОБА_14 , протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , протоколу допиту свідка ОСОБА_15 , протоколу допиту свідка ОСОБА_16 , протоколу допиту свідка ОСОБА_17 , судово-медичними висновками, протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 , слідчий суддя, доходить висновку, що вказані вище докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (ризику переховування від органів досудового розслідування та суду) та п.3 ч.1 ст.177 КПК України (ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу особу у цьому ж кримінальному провадженні).

В даному випадку слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Встановлені слідчим суддею обставини у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, свідчать про існування цілком обґрунтованого ризику та наявності у підозрюваного реальної можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя звертає увагу і на те, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків в даному випадку враховується встановлена КПК України процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки підозрюваному відомі особи свідків, суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, у зв`язку із чим слідчий суддя враховує цей ризик як наявний, та вживає відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.

Таким чином, враховуючи характер і тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, чи не буде намагатись впливати на свідків, слідчий суддя вважає необхідним застосувати відносно вказаної особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризиків, а при обранні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, останній із високою долею ймовірності може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності чи здійснити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, не підлягають застосуванню запобіжні заходи, такі як: порука, особисте зобов`язання, застава, виходячи з оцінки тяжкості інкримінованого правопорушення, відсутності поручителів.

Оскільки у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність вищевказаних ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому вказане клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню № 0000865, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК - задовольнити.

2. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 діб, тобто до 17 години 00 хвилин 17 листопада 2024 року включно.

3. Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1