У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000009 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, про арешт майна, -

встановив:

22 липня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 05 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб на території Мукачівського району займається вимаганням грошових коштів у громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за неіснуючий борг з погрозами застосування фізичного насильства та насильницьких дій.

В ході проведення пошукових заходів та допиту потерпілого встановлено причетного до вищевказаного кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 користується номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 . Так зі слів потерпілого близько 4-5 років тому, у зв`язку з складним фінансовим становищем, він був змушений взяти у борг грошові кошти у свого знайомого ОСОБА_8 у сумі 11000 доларів США. Вказані грошові кошти потерпілий повинен був повернути з розрахунком виплати 600 доларів США щомісячно.

Станом на 2021 рік, потерпілий віддав ОСОБА_8 близько 17000 доларів США в якості щомісячної виплати за кожен місяць. Разом з цим, ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_7 винен йому всерівно 11400 доларів США, позаяк щомісячна плата яку потерпілий виплачував, зі слів фігуранта являлась відсотками за користування отриманих від нього грошових коштів. У зв`язку з побоюванням за своє життя та здоров`я, потерпілий віддав ОСОБА_8 ще 8000 доларів США, тому що більше грошей не мав. Після цього, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 та почав погрожувати, що у разі несплати йому 3400 доларів США, він разом зі своїми знайомими завдадуть фізичної шкоди потерпілому, поломають руки, ноги та вб`ють. Під час даного телефонного дзвінка, ОСОБА_7 перебував на території Чеської республіки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 сказав, що в разі повернення в Україну останньому завдадуть фізичної шкоди.

Також відомо, що за весь період часу потерпілий віддав ОСОБА_8 близько 25000 доларів США.

Крім цього жодних боргових розписок ОСОБА_8 . ОСОБА_7 не надавав та не підписував, однак фігурант забрав від нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні останнього, в якості застави. Також в ході виконання доручення слідчого УСБУ в Закарпатській області отримано інформацію про те, що для реалізації злочинного наміру громадянин України ОСОБА_8 залучив громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Користується засобами мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Зокрема ОСОБА_4 використовуючи особисті засоби зв`язку телефонував ОСОБА_7 та в грубій формі повідомив про повернення неіснуючого боргу у сумі 3400 доларів США громадянину України ОСОБА_8 , а у разі не повернення вказаних грошових коштів до нього буде застосоване фізичне насильство.

17.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 11.07.2024, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 , ключ до автомобіля «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 .

Вказаний вище транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні так як він міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, був знаряддям вчинення злочину і з ним в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

Вилучений транспортний засіб марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_4 міг використовуватись для протиправної діяльності, здійснювалися зустрічі у вказаному автомобілі з особами, які причетні до вчинення даного кримінального правопорушення.

На підставі вище викладеного прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор з`явився, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, також зазначив, що під час обшуку транспортного засобу нічого не було вилучено.

Заслухавши сторін, розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із наступного.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що група осіб на території Мукачівського району займається вимаганням грошових коштів у громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за неіснуючий борг з погрозами застосування фізичного насильства та насильницьких дій.

В ході проведення пошукових заходів та допиту потерпілого встановлено причетного до вищевказаного кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 користується номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 . Так зі слів потерпілого близько 4-5 років тому, у зв`язку з складним фінансовим становищем, він був змушений взяти у борг грошові кошти у свого знайомого ОСОБА_8 у сумі 11000 доларів США. Вказані грошові кошти потерпілий повинен був повернути з розрахунком виплати 600 доларів США щомісячно.

Станом на 2021 рік, потерпілий віддав ОСОБА_8 близько 17000 доларів США в якості щомісячної виплати за кожен місяць. Разом з цим, ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_7 винен йому всерівно 11400 доларів США, позаяк щомісячна плата яку потерпілий виплачував, зі слів фігуранта являлась відсотками за користування отриманих від нього грошових коштів. У зв`язку з побоюванням за своє життя та здоров`я, потерпілий віддав ОСОБА_8 ще 8000 доларів США, тому що більше грошей не мав. Після цього, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 та почав погрожувати, що у разі несплати йому 3400 доларів США, він разом зі своїми знайомими завдадуть фізичної шкоди потерпілому, поломають руки, ноги та вб`ють. Під час даного телефонного дзвінка, ОСОБА_7 перебував на території Чеської республіки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 сказав, що в разі повернення в Україну останньому завдадуть фізичної шкоди.

Також відомо, що за весь період часу потерпілий віддав ОСОБА_8 близько 25000 доларів США.

Крім цього жодних боргових розписок ОСОБА_8 . ОСОБА_7 не надавав та не підписував, однак фігурант забрав від нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні останнього, в якості застави. Також в ході виконання доручення слідчого УСБУ в Закарпатській області отримано інформацію про те, що для реалізації злочинного наміру громадянин України ОСОБА_8 залучив громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Користується засобами мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Зокрема ОСОБА_4 використовуючи особисті засоби зв`язку телефонував ОСОБА_7 та в грубій формі повідомив про повернення неіснуючого боргу у сумі 3400 доларів США громадянину України ОСОБА_8 , а у разі не повернення вказаних грошових коштів до нього буде застосоване фізичне насильство.

17.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 11.07.2024, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 , ключ до автомобіля «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 .

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.4 ст. 189 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказаний вище транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено необхідності накалдення арешту на майно з метою збереження речового доказу, із матеріалів клопотання не вбачається і прокурором в судовому засіданні не доведено, що автомобіль «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 має значення для вказаного кримінального провадження як речовий доказ.

Однак, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, слідчому судді доведено необхідність такого арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання., а тому клопотання слідчого слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 17 липня 2024 року в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 який належить ОСОБА_4 , із забороню користування, розпорядження та відчуження, а саме:

-транспортний засіб марки «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 ;

-ключ до автомобіля «Audi A7» д.н.з НОМЕР_6 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали було оголошено 29 липня 2024 року о 13 год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1