ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000675 від 18.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_5 від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ХІ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово продовжено, який діяв на момент вчинення злочину і діє до наявного часу, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 17.05.2024 року ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 зняли кімнату №11 в готелі «Апарт 26», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи в кімнаті №11 ОСОБА_4 побачив індукційну плиту марки «ERGO» моделі IHP 1501 чорного кольору, яка знаходилась на столі в приміщенні кімнати. Після чого, 18.05.2024 року в період часу з 07:00 год. по 07:30 год., більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_4 , який знаходився у вищевказаному приміщенні раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання він визначив майно, яке знаходилось в приміщенні №11 готелю «Апарт 26», належне ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих та його дружини, яка спала та розуміючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , взяв зі столу індукційну плиту марки «ERGO» моделі IHP 1501 чорного кольору, вартістю 1600 грн. та поклав у свій тактичний рюкзак кольору «піксель», який знаходився при ньому, розбудив свою дружину та вони разом покинули приміщення кімнати №11 готелю «Апарт 26», разом із викраденим майном, маючи реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 грн.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та негативно відноситься до події.

Потерпілий ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, враховуючи думки сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілого в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілого ОСОБА_7 .

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , доказів, що характеризують особу обвинуваченого та документів, що стосуються речових доказів, підтверджують процесуальні витрати і заходи забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 дав суду показання, що дійсно він завідомо знаючи, що на території України введено воєнний стан та його дію, 17.05.2024 року разом із дружиною приїхали до готелю за адресою: АДРЕСА_3 , де зняли номер переночувати. В подальшому, 18.05.2024 року, поки його дружина спала, він, з метою подальшого використання у власних цілях, вирішив викрасти індукційну плиту, яку взяв зі столу та поклав у свій в рюкзак, після чого він розбудив жінку щоб піти з готелю. Біля «Привозу» його зупинили, так як опізнали по камері відеоспостереження, після чого він поїхав до райвідділу та все відав.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, судимостей не має.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його позитивну поведінку після вчинення злочину, щире каяття, дані про особу винного, його вік, те, що він є військовослужбовцем, інвалідом ІІІ групи, яка пов`язана із захворюванням, отриманим під час участі у бойових діях, а також того, що він заявив суду, що зробив для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Також, суд враховує, що викрадене майно повернуто потерпілій особі та до обвинуваченого не заявлялось будь-яких претензій матеріального характеру. За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів, і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановами слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 18.05.2024 року та 19.05.2024 року, суд вирішує у відповідно до положень ст. 100 КПК України, а саме: індукційну плиту марки «ERGO» моделі IHP 1501 чорного кольору та два рушника синього та коричневого кольору, слід залишити у власника; оптичний CD-R диск, що містить файли з назвою ch4_main_4822_5726»,«NVR_ch4_main_20240518_211», «NVR_ch5_main_2108_2228», слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі:

- індукційну плиту марки «ERGO» моделі IHP 1501 чорного кольору та два рушника синього та коричневого кольору, залишити у власника;

- оптичний CD-R диск, що містить файли з назвою ch4_main_4822_5726»,«NVR_ch4_main_20240518_211», «NVR_ch5_main_2108_2228», залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

25.07.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/10735/24

Номер провадження № 1-кп/ 522/2952/24

Головуючий суддя ОСОБА_1