Провадження № 1-кс/947/9560/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001533 від 14.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001533 від 14.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на речі вилучені 16.07.2024 під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про розгляд клопотання сповіщались належним чином. Слідчий ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про розгляд клопотання без її участі, вимоги клопотання підтримала у повному обсязі.

Також до канцелярії суду надійшли письмові заперечення від адвоката ОСОБА_6 діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , в яких просить відмовити у задоволенні клопотання про арешт вилученого майна, мотивуючи тим, що слідчим не надано належних доказів того, що тимчасово вилучене майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, цінностями чи іншими речами набутими кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001533 від 14.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: відповідно до інформації співробітників представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2-го управління ГУ ВБ СБУ невстановлені особи налагодили злочинну схему із виготовлення підроблених документів, які надають можливість безперешкодного проїзду цивільних осіб у комендантську годину та організовують незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України з корисливих мотивів.

Зазначені особи обізнані з методами роботи правоохоронних органів та здійснюють свою діяльність конспіровано. Також, встановлено, що зазначені особи можуть бути причетні до підробки документів та за грошову винагороду продають підроблені документи правоохоронних органів.

Подальшим досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2024 приблизно о 17 год. 10 хв., перебуваючи на автомобільній мийці, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 , який за власною згодою був залучений до проведення слідчих (розшукових) дій), діючи під контролем правоохоронних органів, частину грошових коштів у сумі 7 000 доларів США (що станом на 16.07.2024 відповідно до курсу Національного банку України становить 287 074,9 гривень), за незаконне переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 через державний кордон України в обхід офіційно встановлених пунктів пропуску, після чого ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронного органу, а його протиправну діяльність припинено.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.07.2024 року проведено обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серіяGE,номер НОМЕР_1 , орган видачі: 8027, дата видачі: 01.12.2022;копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_11 ( НОМЕР_2 );копія військового квитка (дублікат) на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_3 .

16.07.2024 слідчий у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Надалі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків віднесено можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також документи, якщо вони містять зазначені вище ознаки.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування означеного кримінального провадження триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Так, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: копію паспорта гр.. України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_12 , та копія ідентифікуючого коду, копія військового квитка гр. ОСОБА_11 , які на думку слідчого судді, підлягають дослідженню, оскільки могли бути предметом вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме можливо використовувались для виготовлення документів, які давали можливість для виїзду громадян призовного віку за кордон.

Таким чином зафіксована на них інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема на факт виготовлення підроблених документів, які надають можливість безперешкодного проїзду цивільних осіб у комендантську годину та організовують незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України з корисливих мотивів.

Дана обставина підлягає перевірки органом досудового розслідування , а від так вилучені документи мають доказове значення в рамках даного кримінального провадження.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його псування, знищення, забезпечення збереження речових доказів, які ймовірно могли бути засобами та предметом вчинення злочинів, та залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 16.07.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001533 від 14.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України задовольнити .

Накласти арешт із забороною користування, володіння та розпорядження на майно вилучене 16.07.2024 під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_4 , номер НОМЕР_1 , орган видачі: 8027, дата видачі: 01.12.2022;

копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_11 ( НОМЕР_2 );

копія військового квитка (дублікат) на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_3 .

Виконання ухвали покласти старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1