Справа №75810968/23
Провадження №11-кп/824/4443/2024. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1 Категорія: ч. 4 ст. 187, ст. 386 КК України Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київській слідчий ізолятор №13" матеріали провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001120 від 30.05.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 187, ст. 386 КК України,за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 09 серпня 2024 року включно. Розмір застави не визначено.

Рішення суду мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , який є особливо тяжким. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалуПодільського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою (або особисте зобов`язання, або домашній арешт). У разі відмови у задоволенні зміни запобіжного заходу, визначити мінімальний розмір застави, із покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_8 указав на те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 безпідставне, оскаржувана ухвала постановлена без врахування норм КПК України та позицій ЄСПЛ, а подальше утримання під вартою особи є надмірним запобіжним заходом.

Апелянт посилається на необґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 386 КК України та зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_7 складу даних кримінальних правопорушень.

Зауважує, що в рамках даного кримінального провадження стороною обвинувачення неправильно кваліфіковано дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 184 КК України, оскільки відсутні ознаки, як умисел на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах, вчинення організованою групою, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за виключенням наявності ознаки щодо в умовах воєнного стану.

Захисник звертає увагу, що у обвинуваченого ОСОБА_7 є мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє онкологією, потребує постійного догляду, супроводження та матеріальної допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки продовжують існувати обставини, а саме переховування від суду, вплив на потерпілого ОСОБА_11 , можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема злочин, передбачений ч.4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

А тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд обґрунтовано зазначив про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Посилання захисника про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 , є передчасними, оскільки йому висунуто обвинувачення, питання доведеності якого має вирішувати суд першої інстанції по закінченню судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має на утриманні онкохвору матір, не може слугувати безумовною підставою зміни існуючого запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Посилання захисника на відсутність доказів переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та його пост кримінальної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, а тому залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407, 418 ч. 1, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_4