Справа № 199/7688/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро клопотання слідчого СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене 26.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001151 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з клопотанням слідчого, наявні підстави для арешту майна, вилученого під час проведення 27.09.2-24 р. обшуку транспортного засобу марки «ВАЗ 211540» р/н НОМЕР_1 : паспорту громадянина України НОМЕР_2 , який виданий 09.07.2015 р.на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії постанови про накладення адміністративного штрафу БАД 538822 від 12.09.2024 на ім`я ОСОБА_6 , постанови про адміністративне правопорушення ЕНА 3062413 від 16.09.2024 р. на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ НОМЕР_3 д/з НОМЕР_4 ІО серії НОМЕР_5 , скляного флакону парфюмів «KENDO», флеш-накопичувача чорного кольору, флеш-накопичувача сріблястого кольору, мобільного телефону «HOROR» блакитного кольору, ланцюжка з наместин білого кольору та 5 слідів папілярних візерунків.

Прокурор просив задовольнити клопотання.

Розглянув клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як встановлено слідчим суддею на підставі відповідного судового рішення - ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 27.09.2024 р. (справа 199/7688/24, провадження 1-кс/199/754/24), в задоволенні клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0001151 від 26.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відмовлено повністю; у поданому слідчому судді клопотанні про проведення обшуку слідчий просив дозвіл на проведення обшуку від 27.09.2024 транспортного засобу марки «ВАЗ 211540» р/н НОМЕР_1 , який знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, фактичні дані протоколу обшуку від 27.09.2024 р. є недопустимими, а також інші докази, отримані в ході його проведення та похідні від них, є також недопустимими, у зв`язку з чим підстави для задоволення клопотання слідчого відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 172, ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене 26.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001151 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відмовити повністю.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1