УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001110 від 29.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, 28.09.2024 року приблизно о 12:55 год., в АДРЕСА_1 , відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд автомобіля на пішохода) за участю автомобіля Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження з якими була доставлена до КНП «МКЛ 10» ОМР.

29.09.2024 року за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди було розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході огляду місця ДТП автомобіль Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 було вилучено та в подальшому визнано його речовим доказом в рамках кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, яке може містити на собі слідову інформацію, прокурор звертається до слідчого судді з клопотанням про його арешт.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 долучив до клопотання заяву, в якій просив клопотання розглянути у його відсутність.

Користувач майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001110 від 29.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП за участю автомобіля Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

В рамках вказаного кримінального провадження, 28.09.2024 року в ході проведення огляду місця ДТП було вилучено автомобіль Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 .

Слідчим суддею встановлено, що вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки зберігає на собі сліди ДТП та необхідний для подальшого проведення експертиз.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого від 30.09.2024 року, відповідно до якої вилучений під час огляду місця ДТП транспортний засіб визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Також, у ході досудового розслідування виникла необхідність у дослідженні транспортного засобу марки Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з метою встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів вбачається, що вилучений транспортний засіб згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди потрібне детальне дослідження вилученого транспортного засобу за участю спеціалістів в галузі автотехніки, що свідчить про наявність необхідності у його арешті.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження зазначеного у клопотанні майна, з накладенням заборони відчуження, користування та розпорядження таким майном. В свою чергу не накладення арешту на майно, може призвести до його з нищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , здійснюються на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих засобів».

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001110 від 29.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль Hyundai H-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1