Справа № 595/1474/24
Провадження № 1-кп/595/167/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2024 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000100 від 06 квітня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2024 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки «LAND ROVER», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та із пасажирами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рухався проїзною частиною автомобільної дороги сполученням «Бучач - Товсте» зі сторони м. Бучач у напрямку с. Язловець Чортківського району Тернопільської області.

Під час руху водій ОСОБА_4 унаслідок алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) ПДР України.

Так, під час подальшого руху, на ділянці вказаної автодороги в частині вулиці Лісова, що неподалік житлового господарства гр. ОСОБА_8 у с. Трибухівці Чортківського району Тернопільської області, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)» та виконання їх вимог), 10.1, 12.1 та 12.4 ПДР України, не обрав в установлених межах таку безпечну швидкість транспортного засобу із врахуванням дорожньої обстановки, не застосував такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого, під час проїзду прямої ділянки дороги, із швидкістю біля 100 км/год, яка перевищувала дозволену на цій ділянці дороги швидкість, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини на узбіччя та його подальший наїзд на бетонний стовп та огорожу житлового господарства.

Внаслідок викладеного і в порушення вимог ч. 1 п. 1.5 ПДР України водій ОСОБА_4 , який не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «LAND ROVER» ОСОБА_5 спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої неускладненої травми поперекового відділу хребта у вигляді компресійного уламкового перелому тіла першого поперекового хребця, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 10.1, 12.1, 12.4 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та вказав, що 06 квітня 2024 року він разом із сім`єю, а саме із сином ОСОБА_5 , дружиною та донькою зранку, прокинувшись у брата, в якого ночували, вирішили поїхати у село Язлівець Чортківського району Тернопільської області, подивитись на місцевий монастир. Напередодні він випивав алкогольні напої, однак відчував себе добре, тому сів за кермо. Проїжджаючи по с. Трибухівці Чортківського району Тернопільської області, та, мабуть, заснувши, втратив керування автомобілем, в результаті чого керований ним автомобіль марки «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхав на узбіччя та здійснив наїзд на бетонний стовп та огорожу житлового господарства. Внаслідок ДТП пасажиру автомобіля ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Зазначив, що в теперішній час знаходиться на військовій службі, у вчиненому щиро розкаюється, шкодує про те, що сталося, більше обіцяє такого не повториться. Відшкодував шкоду потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні є його батьком, який зараз проходить службу у Збройних Силах України, а також утримує та забезпечує всю їхню сім`ю. Просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання, жодних претензій до нього не має.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

Між тим, суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності справі докази їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України, - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке за змістом ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (довідка № 0107/365 від 15 липня 2024 року, видана Комунальним некомерційним підприємством «Чортківська центральна міська лікарня» Чортківського міської ради), є військовослужбовцем Збройних Сил України (копія військового посвідчення серії НОМЕР_3 ; копія посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 ; витяг із наказу командира військової частини № НОМЕР_5 від 22 квітня 2022 року, № 9; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 червня 2022 року, № 63; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 червня 2023 року, № 162), за місцем проходження служби характеризується позитивно (службова характеристика від 29 липня 2024 року, складена командиром ремонтно-відновлювального батальйону ОСОБА_9 , затверджена ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ), одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий (вимога ДІАП ГУНП в Тернопільській області від 09 квітня 2024 року, вих. № 5875).

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, жодних претензій до нього не має.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Під час судового розгляду даної кримінальної справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, який проходить військову службу в Збройних Силах України, приймав безспосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України, та має намір продовжити проходити військову службу, суд вважає за можливе застосувати до нього службове обмеження для військовослужбовців, передбачене ст. 58 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання (ч. 2 ст. 58 КК України).

Таким чином, суд застосовує до ОСОБА_4 , як військовослужбовця, замість позбавлення волі службове обмеження на той же самий строк із відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення відсотків.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає таке.

Санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України вказує суду на обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_4 грубо знехтував Правилами дорожнього руху, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Таке додаткове покарання сприятиме його виправленню та дотриманню ним надалі Правил дорожнього руху.

У рамках кримінального провадження прокурором в інтересах держави в особі Бучацької міської ради подано цивільний позов до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 764,24 грн., які витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову виходить з загальних принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав цивільний позов про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вище встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої неускладненої травми поперекового відділу хребта у вигляді компресійного уламкового перелому тіла першого поперекового хребця, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Як слідує із листа Комунального некомерційного підприємства «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради від 10 жовтня 2024 року № 08-10/1025, внаслідок отримання вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 06 квітня 2024 року по 10 квітня 2024 року (4 ліжко-днів) і витрати даного закладу охорони здоров`я на його лікування становлять 3 764,24 грн.

За таких обставин цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Бучацької міської ради, третя особа на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_4 на користь Бучацької міської ради кошти в сумі 3 764,24 грн., які витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а арешт майна - відповідно до ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 в користь державного бюджету судові витрати за проведення судових експертиз.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (рік) роки із відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_4 .

Під час відбування цього покарання обвинувачений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Бучацької міської ради, третя особа на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Бучацької міської ради (ГУК у Тернопільській обл. / ТГ м. Бучач / 21080500, , МФО 899998, р/р UA0019757, ККДБ 21080500 «Інші надходження») кошти в сумі 3764 (три тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 24 коп., які витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області, № 595/643/24, від 09 квітня 2024 року, - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на арешт майданчику відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, який розташований в м. Бучач по вул. Міцкевича, 6, Чортківського району Тернопільської області, - повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені по справі процесуальні витрати в сумі 14388 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 32 коп. за проведення судових експертиз, а саме:

- за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного транспортних засобів» № СЕ-19/120-24/4460-БЛ від 28 травня 2024 року в сумі 4543 гривні 68 копійок;

- за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/120-24/4447-ІТ від 22 травня 2024 року в сумі 6058 гривень 24 копійки;

- за проведення судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/8368-ФП від 24 липня 2024 року в сумі 3786 гривень 40 копійок.

Вирок ухвалений в нарадчій кімнаті і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1