Справа № 466/941/24
Провадження № 1-кп/466/443/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0000863 від 13.12.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого, востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, покарання не відбув, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , 12.12.2023, приблизно о 16 год. 00 хв. маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, перебуваючи неподалік приміщення Львівської обласної державної адміністрації, що за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 18, на поверхні електронного щитка знайшов (придбав) згорток, обмотаний клейкою поліетиленовою стрічкою (ізолентою) червоного кольору, розгорнувши який виявив поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору. Усвідомлюючи по зовнішньому вигляду, що у вказаному пакеті містяться наркотичні засоби або психотропні речовини, забрав його із собою з метою власного вживання, без мети збуту, попередньо заховавши його у елементах одягу (кишені лівого рукава куртки), яка була одягнена на ньому, таким чином незаконно знайшов (придбав) та зберігав психотропну речовину без мети збуту.

В подальшому, 12.12.2023 приблизно о 22год. 30хв. перебуваючи у АДРЕСА_3 , в ході проведення працівниками УПП у Львівській області ДПП перевірки документів та поверхневої перевірки у ОСОБА_4 , було виявлено поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, а також була виявлена полімерно-скляна трубка із залишками невідомої речовини. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/24855-НЗПРАП від 09.01.2024, в порошкоподібній речовині білого кольору, яка міститься в полімерному пакеті виявлено PVP загальною масою 0,2103 грам, а також в порошкоподібній речовині на внутрішній поверхні полімерно-скляної трубки виявлено PVP загальною масою 0,0066грам, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин обіг яких заборонено, яка ОСОБА_4 попередньо за вищеописаних обставин незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин обіг яких заборонено, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи покази обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин обіг яких заборонено, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченому суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до статті 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи наслідки та обставини вчиненого ним злочину.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше судимий, не перебуває на обліку у наркологічному диспансері та психоневрологічному диспансерах, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин.

Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Окрім того, суд вважає, що вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення, тому звільнення його від реального відбування покарання не відповідає вимогам справедливості.

Згідно ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Також, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 14.09.2021 року в справі №443/806/19, щодо вирішення питання можливості застосування ст.75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України.

Верховний Суд виходить з того, що призначення ст.75 КК України полягає у наданні засудженій особі можливості протягом іспитового строку підтвердити можливість її виправлення і інтеграції у суспільство без відбування призначеного покарання.

Аналіз положень КК України (ч.3 ст.78, ч.1, 4 ст.71, ч.3 ст.72), п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» дає можливість дійти висновку, що у випадку вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Частиною 1 ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 засуджений 09.10.2023 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

За наведеного, оскільки ОСОБА_4 вироком Залізничного районного суду м.Львова від 09.10.2023 року був засуджений за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, проте під час іспитового строку за вказаним вироком він 12.12.2023 вчинив нове кримінальне правопорушення, тому до призначеного покарання за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, згідно з вимогами ст.71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути в дохід держави 2650,48грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень сорок вісім копійок) витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/24855-НЗПРАП від 09.01.2024 року.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, яка міститься в полімерному пакеті, в якій виявлено PVP та нашарування, яке знаходиться на внутрішніх поверхнях полімерно-скляної трубки, в якому виявлено PVP, загальною масою 0,2169 грам, які разом із первинним упакуванням (спец. пакет «Національна поліція України» PSP №1486406) запаковано експертом у полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС 5660472 - слід знищити.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 09.10.2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2650,48грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень сорок вісім копійок) витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/24855-НЗПРАП від 09.01.2024 року.

Речові докази по справі, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, яка міститься в полімерному пакеті, в якій виявлено PVP та нашарування, яке знаходиться на внутрішніх поверхнях полімерно-скляної трубки, в якому виявлено PVP, загальною масою 0,2169 грам, які разом із первинним упакуванням (спец. пакет «Національна поліція України» PSP №1486406) запаковано експертом у полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС 5660472 - знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1