Справа № 357/9627/24
У Х В А Л А

24 липня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква клопотання адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012

та подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 09.07.2024 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012.

Клопотання мотивовано тим, що 19.03.2012 ОСОБА_6 засуджено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки (вирок набрав законної сили 03.04.2012)

Засудженому 25.05.2012 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді позбавлення полі з випробуванням з іспитовим терміном та правові наслідки скоєння нового кримінального правопорушення, ухилення від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, систематичного вчинення адміністративних правопорушень.

За твердженням захисника, в середині червня 2012 року Каблученку зателефонував інспектор НОМЕР_1 та повідомив, що його матеріали передані до Білоцерківського МВ ГУ МВС України, оскільки є ще одне кримінальне провадження і в подальшому буде призначене покарання із врахуванням вже винесеного вироку.

Захисник зазначає, що засуджений не переховувався від органів поліції та пробації з посиланням на те, що останній отримав у 2022 році новий паспорт громадянина України, а 14.05.2024 самостійно з`явився до Білоцерківського РА № 1 філії ДУ «Центр пробації» у АДРЕСА_1 та повідомив, що на блок пості в м. Києві повідомила, що він перебуває в розшуку.

З посиланням на те, що іспитовий строк, визначений ОСОБА_6 , закінчився 20.03.2014, захисник просить звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012.

Крім того, 09.07.2024 до суду надійшло подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 матеріали судової справи № 357/9627/24 (провадження № 1-в/357/445/24) за клопотанням адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 об`єднані з матеріалами судової справи № 357/9630/24 (провадження № 1-в/357/445/24) за клопотанням Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання.

Подання ДУ «Центр пробації» мотивовано тим, що 25.06.2012 і в подальшому ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до Білоцерківського РВ № 1. Відносно нього були розпочаті першочергові розшукові дії.

В подальшому, 31.10.2022 надійшло повідомлення з Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, згідно з яким встановлено, що розшукова справа відносно ОСОБА_6 закрита у зв`язку із встановленням місця знаходження останнього. Однак 29.12.2023 знову розпочаті першочергові розшукові дії відносно ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що він не проживає за вказаною у вироці адресою.

В поданні також зазначено, що 14.05.2024 ОСОБА_6 самостійно звернувся до Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробацій» у м. Києві та Київській області.

З посиланням на приписи ч. 1 ст. 78 КК України та ст. 539 КПК України просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2023.

У судовому засіданні учасники висловили такі позиції.

Захисник підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_6 не переховувався від органів пробації. Весь цей час він працював неофіційно і не знав що перебував у розшуку. Зауважив, що орган пробації реально не проводив розшукові заходи. Подання про привід, яке було постановлене у 2012 році так і не було виконано. Засуджений безперешкодно отримав у 2022 році паспорт громадянина України, і тоді йому не повідомили про перебування у розшуку. Також наголосив, що у 2012 році ОСОБА_6 приходив до органів пробації, однак там йому повідомили, що з`являтися для періодичної реєстрації більше не потрібно, оскільки щодо нього розпочато інше кримінальне провадження. Крім того, захисник зауважив, що у 2012 році ОСОБА_6 також приймав участь у судових засіданнях в іншому кримінальному провадженні і не намагався переховуватись.

Засуджений підтримав позицію свого захисника. Додатково пояснив, що дійсно постійно не проживав за місцем своєї реєстрації, хоча періодично туди навідувався. Зазначив, що має напружені відносини з сестрою, тому і був вимушений змінити місце проживання. Також повідомив, що сестра розповідала, що за нього періодично хтось питає, однак не пояснила хто саме і з якого приводу. Зазначив, що весь цей час працював неофіційно, оскільки у 2018 році втратив оригінали документів, зокрема паспорта. Не поновлював їх оскільки в тому не було нагальної потреби. У 2022 році, після початку повномасштабного вторгнення, у зв`язку з необхідністю пред`явлення на блок постах оригіналів документів, отримав паспорт громадянина України. Зауважив, що за всі ці роки йому ніхто ніколи не повідомляв, що він перебуває у розшуку. Після ознайомлення з цим фактом у травні 2024 року самостійно з`явився до органу пробації.

Представник органу з питань пробації підтримала подання. Зауважила, що ДУ «Центр пробації» та його філії не уповноважені на здійснення розшукових заходів, вони лице надсилають відповідне подання до органів Національної поліції. Підставою ж звернення до суду є не сам факт перебування ОСОБА_6 у розшуку та факт невиконання ним покладених відповідно до ст. 76 КК України обов`язків.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника та підтримав подання органу з питань пробації. Наголосив, що ОСОБА_6 порушені умови відбування покарання з випробуванням, тому факт перебування його у розшуку не є визначальним.

Дослідивши подані клопотання, подання та додані до них матеріали, заслухавши учасників, суд встановив таке.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012 (справа № 1-1003/4692/2012) ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України і призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України 1 рік обмеження воді, за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України по сукупності злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнено його від покарання з випробуванням, іспитовий строк призначено терміном 2 роки, зобов`язано під час випробування повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 06.04.2012, вказаний вирок набрав законної сили 03.04.2012 (особова справа засудженого, том 1, а.с. 1).

Засудженому ОСОБА_6 14.05.2012 направлений виклик до кримінально-виконавчої інспекції, відповідно до якого йому повідомлено про необхідність з`явитись в Білоцерківський міжрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції 23.05.2012 о 10 год 00 хв (особова справа засудженого, том 1, а.с. 4)

Засуджений ОСОБА_6 з`явився до Білоцерківського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції 25.05.2012, та надав підписку, що йому роз`яснені покладені судом обов`язки. Також під особистий підпис засудженому полу роз`яснений порядок відбування покарання у виді випробування, зокрема:

1) Роз`яснені правові наслідки учинення нового злочину, що в такому разі строк покарання призначається судом за сукупністю строків по двох вироках;

2) Роз`яснені обов`язки, які покладені на нього судом:

- з`являтись на реєстрацію в останній понеділок кожного місяця;

- повідомляти ОКВС про зміну місця проживання. У разі зміни місця проживання засуджений повинен письмово повідомити у ВКВІ нову адресу місця проживання та причину переїзду;

3) Роз`яснені правові наслідки порушення порядку відбування покарання у виді позбавлення (обмеження) волі з випробуванням. Зокрема, що у разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, або систематичного порушення громадського порядку, які потягли за собою адміністративне стягнення, у разі неявки без поважних причин до ВКВІ, або зникнення з метою ухилення від відбування покарання, відносно нього будуть направлені матеріали про скасування іспитового строку та він буде направлений в місця позбавлення воли для відбування призначеного судом покарання (особова справа засудженого, том 1, а.с. 11-12).

Водночас відповідно до листка реєстрації ОСОБА_6 в подальшому не з`явився жодного разу (особова справа засудженого, том 1, а.с. 14), про причини неявки не повідомляв.

Як пояснив в судовому засіданні засуджений та його захисник, ОСОБА_6 звертався до ОКВС, однак там йому повідомили про відсутність необхідності подальшого виконання покладених на нього обов`язків, оскільки щодо нього висунуто нове обвинувачення. Проте жодними доказами зазначений факт ні засуджений, ні його захисник підтвердити не змогли.

Натомість як вбачається з дослідженої особової справи, відповідно до рапорту дільничного інспектора міліції Білоцерківського МВ 08.06.2012 з громадянином ОСОБА_6 проведено профілактичну бесіду, в ході якої йому роз`яснено правові наслідки за скоєння повторного злочину, що строк покарання призначається складанням строків за двома вироками (особова справа засудженого, том 1, а.с. 19).

В подальшому кримінально-виконавчою інспекцією, а потім відділом органів з питань пробації регулярно здійснювались дії направлені на встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , зокрема надсилались відповідні запити до слідчого ізолятору, ізолятору тимчасового тримання, відділу РАГС, в лікарні, працівники поліції в рамках розшукової справи періодично опитували членів сім`ї засудженого та його сусідів. Однак всі ці дії не мали наслідком встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 .

Водночас постановою від 03.08.2012 слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу № 02-8818 щодо ОСОБА_6 .

Отже версія засудженого, що він перестав з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції у зв`язку з порушенням щодо нього іншої кримінальної справи не знаходить свого підтвердження, оскільки до прийняття постанови (03.08.2012) ОСОБА_6 мав з`явитись на реєстрацію принаймні двічі: в останній понеділок червня та липня 2012 року.

Подальша поведінка ОСОБА_6 також не свідчить про його бажання виконувати вимоги іспитового терміну. Зокрема, він сам не заперечує, що змінив місце свого проживання, і з`являвся за адресою реєстрації лише періодично.

Захисником в судовому засідання подано клопотання про допит у якості свідка батька засудженого для підтвердження факту проживання ОСОБА_6 за іншою адресою, зокрема в приватному будинку, що належить їх родині. У вказаному клопотання судом було відмовлено, оскільки сам по собі факт проживання засудженого за іншою адресою ніким не оспорювався і не має жодного доказового значення в контексті невиконання ОСОБА_6 , покладених вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012 на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд направляє засудженого для відбування покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, згідно з ч. 2 ст. 78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Частиною 1 ст. 166 КВК України передбачено, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Як вбачається з листка реєстрації, засуджений лише один раз з`явився до кримінально-виконавчих органів, хоча за два роки іспитового терміну кількість таких реєстрація мала бути принаймні двадцять два рази, що явно вказує на систематичність невиконання покладених на засудженого обов`язків.

При цьому суд з огляду на доводи сторони захисту зауважує, що для визначення належності виконання засудженим своїх обов`язків (на відміну від інших процедур судового провадження, таких як застосування спеціального досудового розслідування чи спеціального судового розгляду, або встановлення ризиків кримінального провадження) не має значення чи була дотримана повна процедура оголошення його в розшук, та на скільки ретельними і активними були дії уповноважених державних органів, направлених на реальне встановлення місцезнаходження засудженого.

Звільнення від покарання з випробуванням є пільговим інститутом кримінального провадження, і направлений на надання можливості засудженому своєю сумлінною поведінкою довести, що його виправлення можливе без застосування більш суворого покарання. Саме засуджений має вчиняти все від нього необхідне, щоб довести свій намір стати законослухняним громадянином.

Натомість з досліджених матеріалів вбачається, що засуджений ціленаправлено уникав потрапляти до поля зору офіційних державних установ: змінив місце проживання без відповідної зміни місця реєстрації, не працевлаштовувався офіційно, протягом багатьох років не поновлював втрачені оригінали документів.

Посилання ж захисника на невиконання судового рішення судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2012 (справа № 1003/13340/12/4/1003/3618/12) щодо затримання ОСОБА_6 для доставки останнього до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, також не має значення у світлі належного виконання засудженим своїх обов`язків по вироку суду, постановленого в іншому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 систематично не виконував обов`язки покладені на нього рішенням суду, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, що є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому судом враховано, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження поважності причин неявки для реєстрації засудженим до відділу пробації не було на дано.

Керуючись ст. 78 КК України, статтями 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012 відмовити.

2. Подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012 задовольнити.

3. Скасувати іспитовий термін щодо ОСОБА_6 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012 за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладанням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

4. Направити ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2012 у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

5. Про виконання ухвали повідомити Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

6. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

7. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

8. Повний текст ухвали оголошений 29.07.2024.

СуддяОСОБА_7