Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7768/24
Провадження № 1-кс/552/2607/24
У Х В А Л А

іменем України

22.11.2024 м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави 07.11.2024 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Скаргу заявник обґрунтовував тим, що 02.10.2024 за адресою м. Полтава, пров. Суконний, 21, особи, які назвалися працівниками АТ «Полтаваобленерго», скоїли диверсію, геноцид, відключили житловий будинок, в якому він проживає, від електропостачання.

Заявник вказував, що цього дня та 03.10.2024 і 31.10.2024 викликав слідчо-оперативну групу, у нього прийняли заяву про вчинення кримінального правопорушення, але відомості за заявою не були внесені до ЄРДР.

В своїй скарзі ОСОБА_3 просив зобов`язати уповноважену особу відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 10.10.2024 .

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання 19.11.2024 та 22.11.2024 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, приходить до таких висновків.

У статті 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В поданій до слідчого судді скарзі заявник, посилаючись на норми КПК України, оскаржує бездіяльність уповноваженої особи ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 14, 15, 28, 109, 113, 120, 130, 135, 182, 189, 190, 192, 194-1, 258, 270-1, 355-3, 356, 364-1, 365-2, 442 КК України.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, їх перелік визначені ч. 5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

При зверненні до правоохоронних органів з заявою про кримінальне правопорушення, заявник ОСОБА_3 вказував, що працівниками АТ «Полтаваобленерго» вчинено дії щодо відключення житлового будинку, в якому проживає заявник, від електропостачання, вважає, що є підстави для внесення відомостей до ЄРДР за ст. ст. 14, 15, 28, 109, 113, 120, 130, 135, 182, 189, 190, 192, 194-1, 258, 270-1, 355, 356, 364-1, 365-2, 442 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 109 КК України кримінальним правопорушенням є дії, вчинені з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, а також змова про вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КК України кримінальним правопорушенням є вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також вчинення з тією самою метою дій, спрямованих на радіоактивне забруднення, масове отруєння, поширення епідемій, епізоотій чи епіфітотій.

Статтею 120 КК України передбачено кримінальну відповідальність за доведення особи до самогубства або до замаху на самогубство, що є наслідком жорстокого з нею поводження, шантажу, систематичного приниження її людської гідності або систематичного протиправного примусу до дій, що суперечать її волі, схиляння до самогубства, а також інших дій, що сприяють вчиненню самогубства (частина 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КК України передбачено кримінальну відповідальність за свідоме поставлення іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини чи іншої невиліковної інфекційної хвороби, що є небезпечною для життя людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КК України кримінальна відповідальність передбачена у випадку завідомого залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КК України кримінальна відповідальність передбачена у випадку незаконного збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 КК України кримінальним правопорушенням є вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України кримінального правопорушенням є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 КК України кримінальним правопорушенням є заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

Відповідно до ч. 1 ст. 194-1 КК України кримінальним правопорушенням є умисне пошкодження або руйнування об`єктів електроенергетики, якщо ці дії призвели або могли призвести до порушення нормальної роботи цих об`єктів, або спричинило небезпеку для життя людей.

Частиною 1 ст. 258 КК України передбачено кримінальну відповідальність у випадку терористичного акт, тобто застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, або з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, міжнародними організаціями, або привернення уваги громадськості до певних політичних, релігійних чи інших поглядів винного (терориста), а також погроза вчинення зазначених дій з тією самою метою.

Частиною 1 ст. 270-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність у випадку умисного знищення або пошкодження об`єктів житлово-комунального господарства, якщо це призвело або могло призвести до неможливості експлуатації, порушення нормального функціонування таких об`єктів, що спричинило небезпеку для життя чи здоров`я людей або майнову шкоду у великому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 кримінальним правопорушенням є примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання.

Відповідно до ст. 356 КК України кримінальним правопорушенням є самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 364-1 КК України кримінальним правопорушенням є зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 365-2 КК України кримінальним правопорушенням є зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, уповноваженою особою або службовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, спеціаліста, арбітражного керуючого, приватного виконавця, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), або державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, державним виконавцем, приватним виконавцем з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 КК України кримінальним правопорушенням є геноцид, тобто діяння, умисно вчинене з метою повного або часткового знищення національної, етнічної, расової чи релігійної групи як такої шляхом:

1) позбавлення життя членів цієї групи;

2) заподіяння членам групи серйозної шкоди;

3) створення для групи життєвих умов, спрямованих на повне чи часткове її фізичне знищення;

4) впровадження заходів, спрямованих на запобігання дітонародженню в такій групі;

5) насильницької передачі дітей з однієї групи в іншу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Враховуючи зміст заяви ОСОБА_3 , з якою він звертався до органів поліції, зміст скарги до слідчого судді, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані заяви за своїм змістом та суттю не містять в собі достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене нормами ст. ст. 14, 15, 28, 109, 113, 120, 130, 135, 182, 189, 190, 192, 194-1, 258, 270-1, 355, 356, 364-1, 365-2, 442 КК України.

На переконання слідчого судді доводів, наведених заявником у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення та скарзі, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ними протиправних дій.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до статті 60 Закону України «Про ринок електричної енергії» захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції», іншими нормативно-правовими актами.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюють Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.

Здійснення припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу врегулювано п. 7.5. зазначених Правил.

Відтак, питання, порушені в заявах ОСОБА_3 підлягають вирішенню виключно в порядку цивільного, а не кримінального судочинства.

Встановивши дані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави згідно ст.214 КПК України для внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР.

Отже, відсутня бездіяльність уповноваженої особи Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, яка полягає в невнесенні відомостей до ЄРДР, не встановлена наданими до слідчого судді матеріалами.

Тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_3 слідчий суддя враховує, що згідно зі ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За нормами ст. 26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з цим Кодексом.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Слідчий судді не наділений повноваженнями в порядку ст. 303 КПК України визнавати злочином бездіяльність працівників поліції та притягувати винних осіб до відповідальності, як того просить заявник в поданій до суду скарзі.

Керуючись ст. ст. 303 307, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1