Провадження №1-кп/523/1427/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06.11.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000521 від 02.08.2024р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, із неповною середньою освітою, розлученого, не офіційно працюючого різноробочим, інваліда 3-групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та впровадження на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

01.08.2024р., приблизно о 15год. 00хв., ОСОБА_5 проходячи повз відкритий продуктовий кіоск, який розташований у АДРЕСА_3 , побачив на одному із ящиків з товаром мобільний телефон, після чого, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, під час встановленого на території України воєнного стану, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до коробки з товаром та таємно викрав, належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung» модель «J730FMIDS», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 5000гривень.

Крім того, повторно, 02.08.2024р., приблизно о 15год. 00хв., ОСОБА_5 знаходячись у маршрутному таксі №198 у м. Одесі, перебуваючи між зупинками «Дитяча обласна лікарня» та «вул. Одеська», що рухався в напрямку кінцевої зупинки «Аркадія», звернув свою увагу на пасажира ОСОБА_7 , у якої, в задній кишені штанів, побачив мобільний телефон, який він вирішив таємно викрасти. Далі. Каіров реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, під час встановленого на території України воєнного стану, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов впритул до потерпілої ОСОБА_7 та таємно викрав, належний останній мобільний телефон марки «Samsung» модель «DUOS СЕ0168», у корпусі срібного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ,

ІМЕІ2: НОМЕР_4 . Після чого, ОСОБА_5 утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 3500гривень.

Крім того, повторно, 05.08.2024р., приблизно о 14год. 30хв., ОСОБА_5 проходячи повз відкритий продуктовий кіоск, який розташований у АДРЕСА_4 , побачив на одному із ящиків з товаром мобільний телефон, після чого, у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, під час встановленого на території України воєнного стану, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до коробки з товаром та таємно викрав, належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «MEIZU -Y685H» у корпусі срібного кольору, ІМЕ1 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 . Після чого, ОСОБА_5 утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 5000гривень.

Крім того, повторно, 07.08.2024р., приблизно о 13год. 00хв., ОСОБА_5 знаходячись в маршрутному таксі №203 у м. Одесі, перебуваючи між зупинками «вул. Хутірська» та «вул. Михайла Грушевського», що рухався в напрямку кінцевої зупинки «Парк ім. Т. Шевченка», звернув свою увагу на пасажира ОСОБА_9 у якого побачив розстібнутий рюкзак, у верхньому відділенні якого знаходиться мобільний телефон, після чого, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, під час встановленого на території України воєнного стану, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов впритул до ОСОБА_9 та таємно викрав, належний останньому мобільний телефон марки «Lenovo К.33а48» у корпусі срібного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 . Після чого, ОСОБА_5 утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 3500гривень.

Крім того, повторно, 12.08.2024р., приблизно о 12год. 00хв., ОСОБА_5 знаходячись у маршрутному таксі №203 у м. Одесі, перебуваючи між зупинками «вул. Червонослобідська» та «вул. Балківська», що рухався в напрямку кінцевої зупинки «Парк ім. Т. Шевченка», звернув свою увагу на пасажира ОСОБА_10 , у якої побачив розстібнутий рюкзак, в верхньому відділенні якого знаходиться мобільний телефон, після чого, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, під час встановленого на території України воєнного стану, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, підійшов впритул до потерпілої ОСОБА_10 та таємно викрав, належний останній мобільний телефон марки «Samsung» модель «19300», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_9 . Після чого, ОСОБА_5 утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 4000гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що

прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальні правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, розлучений, не офіційно працюючого різноробочим, інваліда 3-групи, маючого місце реєстрації та постійного проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальні правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, розлучений, не офіційно працюючого різноробочим, інваліда 3-групи, маючого місце реєстрації та постійного проживання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочинів та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, приймаючи до уваги заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , відповідно до яких, вони просять призначити покарання обвинуваченому згідно до вимог Законодавства України і з цього питання покладаються на розсуд Суду, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили обрати відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» модель «19300» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_10 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.08.2024р. на вказаний телефон - скасувати;

мобільні телефони марок «MEIZU -Y685H» та «Lenovo К33а48» - вважати повернутими за належністю ОСОБА_8 та відповідно ОСОБА_9 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2024р. на вказані речі - скасувати;

мобільні телефони марок «Samsung» модель «DUOS СЕ0168» та «Samsung» модель «J730FMIDS» - вважати повернутими за належністю ОСОБА_7 та відповідно ОСОБА_6 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2024р. на вказані речі - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1