ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/2027/21 Номер провадження 11-кп/814/1834/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000115 за апеляційною скаргою прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 24 травня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Харкова, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

05.09.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком з покаранням призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2023, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

22.01.2021 близько 12:47 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись на третьому поверсі офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , відчинив вхідні двері, які були закриті, та проник до кабінету №10 на третьому поверсі офісного приміщення та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з рюкзака, який знаходився у відкритому ящику офісного стола заволодів жіночим гаманцем світло-рожевого кольору з грошовими коштами в розмірі 1520,00 грн. та грошовою купюрою номіналом 1 долар США, після чого з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку, викинувши гаманець та розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1548,26 грн.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, у якій просить вирок суду скасувати, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальне протиправне діяння.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що 09.08.2024 вступив у дію Закон № 3886-ІХ відповідно до якого, викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою. Вартість викраденого ОСОБА_8 майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому є підстави для закриття кримінального провадження.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили проти закриття кримінального на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, сума викрадення якої не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2270 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1135 грн. на 2021 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 2270 грн.

Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 визнаний судом винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) на загальну суду 1548,26 грн. Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вказане, оскільки Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи викладене, те, що обвинувачений просив закрити кримінальне провадження, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду скасуванню із закриттям кримінального провадження на п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України та вирішення питання щодо арешту майна та речових доказів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 24 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28.01.2021 на грошові кошти купюрами: 200 гривень, серії УА7132738, 500 гривень серії ХС7822560, 1 долар США серії В72490052F.

Речові докази, а саме грошові кошти купюрами: 200 гривень, серії УА7132738, 500 гривень серії ХС7822560, 1 долар США серії В72490052F залишити потерпілій ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4