Кримінальне провадження №629/3738/24
Номер провадження 1-кп/629/213/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000500 від 10.05.2024, яке надійшло з Лозівської окружної прокуратури Харківської області 19.06.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

18.07.2024 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року пробаційного нагляду;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, -

встановив:

Так, на початку лютого 2024 року, точну дату та час в ході судового слідства не встановлено, в темний час доби ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проїжджали на мотоблоці по АДРЕСА_2 , де на відкритій ділянці місцевості біля магазину «Зупиночка», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачили мопед марки Alpha GT-50, без реєстраційного номеру, який належить ОСОБА_11 , та який залишений у вказаному місці її співмешканцем ОСОБА_12 .

Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним Alpha GT-50, без реєстраційного номеру. засобом мопедом марки

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завідомо неправдиву інформацію про те, що знає власника вищевказаного мопеду та попросив їх завантажити мопед марки Alpha GT-50, без реєстраційного номеру, у причіп мотоблоку, щоб відвезти до нього додому та у подальшому передати власнику. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучі введені в оману ОСОБА_5 , погодилися на прохання останнього та прикотили мопед до мотоблоку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, умисно, з метою незаконного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під приводом повернення мопеда його власнику, попросив погрузити та відвезти мопед марки Alpha GT-50, без реєстраційного номеру, на його мотоблоці до адреси свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , чим встановив контроль над транспортним засобом мопедом марки Alpha GT-50, без реєстраційного номеру, і перемістив його з первинного місцезнаходження до вищевказаної адреси свого мешкання, тим самим вилучив вищевказаний транспортний засіб у власниці всупереч її волі.

Після чого, ОСОБА_5 розпорядився мопедом марки Alpha GT-50, без реєстраційного номеру, на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 11657 гривень 58 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив інкримінований йому злочин при вищезазначених обставинах, у вчиненому щиро розкаялася та в судовому засіданні дав покази, що він зі знайомими їхав ввечері на мотоблоці, побачив, що біля магазину стоїть мопед, сказав свої знайомим, що знає чий це мопед і попросив їх допомогти погрузити його на мотоблок, після чого вони його підкотили до мотоблоку і відвезли до нього додому, де декілька днів мопед простояв у нього після чого він розібрав його на запчастини, з метою встановлення їх на свій мопед.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, цивільні позови не заявляла.

Враховуючи зізнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ст.289 ч.1 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України, він вчинив злочин, який відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Згідно ст.370,373 ч.3 КПК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом, і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за вчинене, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий 18.07.2024 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року пробаційного нагляду, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на військовому обліку та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання наркотиків (психостимуляторів, канабіоїдів) зі шкідливими наслідками вперше з 2009, згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

У судових дебатах прокурор підтримуючи обвинувачення просив врахувати пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого та призначити ОСОБА_5 покарання за ст.289 ч.1 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі та застосувати ст.75 КК України встановивши іспитовий строк 2 роки.

Зважаючи на практику Верховного Суду (Постанова колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 15.11.2021 року у справі №199/6365/19 провадження №51-3198км21), згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_5 , жодних дій, спрямованих на відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди не вчинив, крім цього будучи обізнаним, що відносно нього в органах досудового розслідування є кримінальне провадження за ч.1 ст.309 КК України (в сфері незаконного обігу наркотичних засобів), за яким проводиться досудове розслідування, вчиняє новий злочин, тобто ОСОБА_5 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК від відбування основного покарання буде неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки таке звільнення не буде сприяти меті покарання - виправленню засудженого і попередженню нових злочинів та буде невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Відповідно до ст.66,67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться обвинуваченим, в тому числі щодо наявності у нього на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, проте на думку суду ці доводи не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого з урахуванням цих обставин, оскільки ОСОБА_5 тривалий час вживає наркотичні засоби і психостимулятори, в зв`язку з чим перебуває на обліку з 2009 року, маючи на утриманні дітей - не працевлаштований та не має доходів, зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який йому інкримінуються (в т.ч. при вчиненні злочину за попереднім вироком) та не стали для нього стримуючим фактором для вчинення нового кримінального правопорушення, а тому в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, не сприяли виправленню засудженого і попередженню вчинення нового злочину.

При призначенні покарання суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу винного, тяжкість вчиненого злочину, обставин його вчинення і його відношення до вчиненого, висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, з врахуванням принципу справедливості, в цілях посилення впливу призначеного покарання на виправлення винного, а також з метою попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в місцях обмеження волі, тобто в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2024 року, яким йому призначено покарання за ст.309 ч.1 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, суд при призначенні покарання обвинуваченому застосовує правила ст.70 ч.4 КК України та остаточно призначає покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, з врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України.

Підстави для зарахування строку в рахунок відбуття покарання за попереднім вироком відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/13668-АВ від 20.05.2024 в сумі 1514 грн.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.05.2024, 17.05.2024 на бензиновий двигун марки «SPARK» обїємом 107 см3 з написом P39FMA08128158, раму з мопеду чорного кольору з написом НОМЕР_1 , два колеса радіусом 17 см, лапку загального гальма, гальмівні колодки, ручку зчеплення, вихлопну трубу, задню підвіску, скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України бензиновий двигун марки «SPARK» об`ємом 107 см3 з написом P39FMA08128158, раму з мопеду чорного кольору з написом LZXXCAL, два колеса радіусом 17 см, лапку загального гальма, гальмівні колодки, ручку зчеплення, вихлопну трубу, задню підвіску, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику ОСОБА_11 .

Керуючись ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.289 ч.1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2024, у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.

Речові докази: бензиновий двигун марки «SPARK» обїємом 107 см3 з написом P39FMA08128158, раму з мопеду чорного кольору з написом НОМЕР_1 , два колеса радіусом 17 см, лапку загального гальма, гальмівні колодки, ручку зчеплення, вихлопну трубу, задню підвіску повернути власнику ОСОБА_11 .

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.05.2024, 17.05.2024 на бензиновий двигун марки «SPARK» об`ємом 107 см3 з написом P39FMA08128158, раму з мопеду чорного кольору з написом LZXXCAL, два колеса радіусом 17 см, лапку загального гальма, гальмівні колодки, ручку зчеплення, вихлопну трубу, задню підвіску, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/13668-АВ від 20.05.2024 в сумі 1514,56 грн., перерахувавши їх на р/рUA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_13