Провадження № 1-кс/344/5586/24
У Х В А Л А

06 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано «…у провадженні сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебувало кримінальне провадження за №0000999 від 17.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Кримінальне провадження зареєстровано за заявою та на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.11.2023 року. 16 лютого 2024 року скаржником отримано від дізнавача постанову про закриття кримінального провадження від 28.06.2024 року. Однак, дізнавачем не встановлено під час проведення досудового розслідування чи діяв ОСОБА_6 як директор ТТЦ «Електронсервіс» отримуючи від мене кошти чи як ФОП. При цьому, у своїй постанові про закриття провадження, дізнавач в одному випадку зазначає що ОСОБА_6 отримуючи від мене, як фізичної особи, кошти, діяв як директор, а в подальшому, вказує що діяв як ФОП (здійснював замовлення). Для закриття даного кримінального провадження, дізнавачем взято за основу виключно, пояснення ОСОБА_6 , та не враховано наявні у справі докази. Крім того, дізнавач не вжив відповідних процесуальних заходів по усуненню розбіжностей між моїми та ОСОБА_6 показаннями. Крім іншого, дізнавачем не з`ясовано (не перевірено пояснення ОСОБА_6 ) чи здійснювало ТТЦ «Електронсервіс» спецзамовлення (холодильник Снайте, 31 з вказаними ним конструктивними елементами) в період з 20.05.2023 - по серпень 2023 року. В матеріалах кримінального провадження №0000999 від 10.11.2023 таких доказів не має. Також досудовим розслідуванням не встановлено, чи здійснював ОСОБА_6 організаційно розпорядчі функції керівника будь яких товариств, зазначених у квитанції, станом на травень - серпень 2023 року? Якщо так, то чи станом на травень - серпень 2023 року такі товариства здійснювали господарську діяльність та чи були зараховані мої кошти, що оплачені 20.05.2023 року, на рахунок одного з таких товариств, в тому числі і на банківський рахунок ТТЦ «Електросервіс». Таким чином, дізнавач зробила передчасні та хибні висновки щодо того, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Намагання дізнавача віднести кримінальне правопорушення до цивільно-правових відносин, з покликанням на неіснуючий Закон України «Про звернення» №1089-IV від 16.12.2020 року не грунтується на нормах процесуального закону. Дізнавач достеменно обізнаний у тому, що ОСОБА_6 уже більше року уникає контактів зі мною, та у ході ознайомлення зі справою повідомляла мені про те, що від неї також телефон не брав. Таким чином, викладену дізнавачем позицію щодо того, що ОСОБА_6 повернув б мені кошти отримавши від мене особисто письмове звернення, не відповідають дійсності та суперечать наявним у кримінальному провадженні матеріалам, - дорученням оперативному підрозділу від 12.02.2024, нагадування про доручення, доручення від 06.06.2024 (оперативні працівники не змогли виконати надане їм доручення)…».

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу з підстав, що в ній зазначені, надав перед судом пояснення про те, що дізнавачем не виконано ряд слідчих дій, зокрема: не встановлено чи діяв ОСОБА_6 як директор чи ФОП, не встановлено рух коштів, не усунено розбіжностей між показаннями скаржника та ОСОБА_6 та інші.

Cкаржник в судовому засіданні повідомив суд, що просив проведення одночасного допиту потерпілого та ОСОБА_6 , однак дізнавач цього не виконала.

Дізнавач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги, в постанові вказані підстави закриття кримінального провадження, умислу в діях ОСОБА_6 не встановлено, не було одночасного допиту між потерпілим та ОСОБА_6 , так як клопотання надійшло після закриття кримінального провадження.

28 червня 2024 року дізнавачем ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000999 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вказано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Доказу самостійного скасування оскаржуваної постанови суду не надано.

В п. 3 ст. 110 КПК України вказано, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора в тому числі складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В постанові слідчого від 28.06.2024 року не наведено достатніх обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, мотивом прийняття постанови є встановлення обставини відсутності складу кримінального правопорушення, однак не наведено чим вичерпані можливості отримання достатніх доказів. Крім того, скаржником зазначено ряд слідчих дій, які не були вчинені дізнавачем в межах розслідування кримінального провадження та які необхідно здійснити для повного, всебічного розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже доказування обставин, що спростовують пояснення скаржника та його правову оцінку фактичних обставин законом безпосередньо покладено на правоохоронний орган, який ухвалив відповідну постанову.

Жодного доказу на спростування скарги суду не надано.

Так, ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, interalia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справіТанрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Кримінальне провадження закрито слідчим з підстави, відсутності складу злочину.

Доказів встановлення правових підстав для закриття кримінального провадження суду не надано.

Таким чином скарга обґрунтована належними правовими підставами.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача ОСОБА_7 від 28.06.2024 про закриття кримінального провадження № 0000999 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1