УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий у рамках кримінального провадження № 0001642 від 02.07.2024 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.07.2024 близько 00 годин 30 хвилин, перебуваючи по вул. Вербова поблизу будинку № 41 в м. Рівне, підійшов до транспортного засобу марки «Nissan Almera», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить громадянину України ОСОБА_7 , та використовуючи заздалегідь підготовлену легкозаймисту речовину, облив нею переднє ліве колесо даного автомобіля, після чого свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі, а саме: застосував джерело вогню, в результаті чого сталося загоряння та пожежа, що мало наслідком знищення передньої лівої частини автомобіля.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 завдано майнову шкоду.

Надалі, 09.07.2024 приблизно о 01 годині 50 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи по АДРЕСА_1 , підійшов до транспортного засобу марки «Nissan X-Trail», іноземний номерний знак « НОМЕР_2 », фактичним володільцем якого являється громадянин України ОСОБА_8 , та використовуючи заздалегідь підготовлену легкозаймисту речовину, облив нею передню частину даного автомобіля, після чого свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі, а саме: застосував джерело вогню, в результаті чого сталося загоряння та пожежа, що мало наслідком знищення передньої частини зазначеного автомобіля.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 завдано майнову шкоду.

09.07.2024 ОСОБА_5 було затримано і наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності: протоколом затримання ОСОБА_5 від 09-10.07.2024, показаннями підозрюваного ОСОБА_5 від 10.07.2024, протоколами огляду місця події від 02.07.2024, протоколами огляду місця події від 09.07.2024, протоколом обшуку від 09.07.2024, протоколом огляду речей від 09.07.2024, показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 03.07.2024, показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 09.07.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2024.

12.07.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.09.2024.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України, на даній стадії досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження наявні додаткові відомості, які дають підстави вважати, що останній може бути причетний до вчинення інших злочинів, обставини вчинення якого досліджуються у рамках цього провадження. Поряд з цим, наявні достатні підстави вважати, що до вчинення вказаної протиправної діяльності можуть бути причетні інші особи, а тому є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення зазначених злочинних діянь та встановлення всіх осіб, які причетні до їх вчинення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту не зможе забезпечити не переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не вчинення інших кримінальних правопорушень та продовжувати кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_5 , оскільки офіційно ніде не працює, вчиняв вищевказані кримінальні правопорушення задля заробітку грошових коштів, є достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на свободі, продовжить вчиняти дане та/або інші злочини.

На підставі наведених аргументів слідчий вказу про те, що заявлені ризики не зменшились, а можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж застосування тримання під вартою, на даний час відсутня.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у ньому. Крім того слідчий та прокурор обґрунтували обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування. Просили продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 на строк 60 днів із визначення розміру застави.

Підозрюваний та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили суд відмовити у задволенні клопотання та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, покликаючись на відсутність заявлених ризиків. Одночасно просили у разі задоволення клопотання слідчого зміншити заставу до 50 розмірів для працездатних осіб, оскільки попередньо визначений рашіне розмір застави є завідомо непомірним для нього.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ УСБУ в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001642 від 02.07.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України.

10.07.2024 за вищевказаних обставин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

12.07.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 10.09.2024.

Крім того, встановлено, що строки досудового розслідування продовжено відповідно до ухвали слідчого судді до чотирьох місяців, а саме - до 10.11.2024 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Вище вказані докази вказують на обгрунтованість та розумність оголошеної підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтвоаних підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації які можуть служити підставою обґрунтованої підозри.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

Тяжкість обвинувачення не може слугувати одиним обгрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації слід визначати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, інакше судові рішення щодо затсосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 , працездатний, не одружений, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу немає.

Суд приходить до переконання, що заявлені органом досудового розслідування ризики не зменшились та на даний час продовжують існувати.

Даних, які б вказували на неможливість продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не встановлено.

При цьому суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як розяснює Верховний Суд тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Зокрема у п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, санкція за ступенем тяжкості класифікована як тяжкий злочин, суд вважає доцільним визначити розмір застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки. передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий судя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном 60 днів, тобто до 03.11.2024.

Одночасно визначити розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста ) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти обов`язки на підозрюваного у разі внесення застави:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

-повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 03 листопада 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1