Провадження № 1-кс/686/33/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, матеріали за скаргою ОСОБА_3 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначав, що 21.08.2023 р. він отримав лист слідчого №1858зкп/14-01-01-3789/2023 від 02.08.2023 р. про відмову у внесенні його заяви до ЄРДР, з чим він погодитись не може, тому просить зобов`язати слідчого внести його заяву-повідомлення про злочин до ЄРДР.

Скаржник ОСОБА_3 та представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Отже, як вбачається із положень вищевказаної норми, слідчий суддя не в праві проводити розгляд скарги за відсутності скаржника за будь-яких умов.

Також, відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено яким саме чином повинен діяти слідчий суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку неявки без поважних причин обов`язкового учасника судового провадження, яким, в розумінні ч.3 ст.306 КПК України, є скаржник чи його представник.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону», про що наголошував ЄСПЛ у своєму рішенні від 14 жовтня 2010 року по справі «Щокін проти України». Зокрема, у разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для таких осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій, прогалин у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (скаржника).

Враховуючи положення ст.7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися, зокрема й на принципах верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять особу в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг, скаржник, звертаючись до слідчого судді з відповідною скаргою, повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Отже, за умов добросовісного користування своїми процесуальними правами скаржником, вони порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

З матеріалів скарги слідує, що скаржник ОСОБА_3 був завчасно повідомлений про розгляд його скарги об 11 год. 00 хв. 14.10.2024 р., що підтверджується розпискою про отримання 26.09.2024 р. ОСОБА_3 повістки про виклик до суду, однак, скаржник у судове засідання повторно не з`явився. Зі слів присутнього в судовому засіданні представника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1», ОСОБА_3 відмовляється приймати участь у судовому засіданні через відсутність адвоката в приміщенні ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1». Вказану поведінку скаржника (повторну відмову від участі у судовому засіданні), слідчий суддя розцінює як небажання приймати участь у судовому розгляді поданої ОСОБА_3 скарги. При цьому, слідчий суддя звертає увагу й на ті обставини, що неодноразово розгляд вказаної скарги було відкладено саме через неявку у судові засідання ОСОБА_3 , його відмовою приймати участь у судовому засіданні чи у зв`язку з заявленими ОСОБА_3 клопотаннями про відкладення судових засідань, у тому числі для надання йому можливості звернутись до центрів з надання безоплатної правничої допомоги, куди скаржник жодного разу так і не звертався, що підтверджується наявними у матеріалах справи запитами слідчого судді та наданими на ці запити відповідями (а.с.142, 160, 217).

Зазначена поведінка учасника провадження свідчить про недобросовісне користування його процесуальними правами та зловживання ними і ця його поведінка не спрямована на надання можливості слідчому судді розглянути подану ОСОБА_3 скаргу.

За переконанням слідчого судді, у разі відсутності скаржника, який повідомлений про час та місце розгляду справи та який фактично повторно відмовився від участі у розгляді його скарги, задля припинення процесуальної невизначеності у вирішенні даної справи, найбільш сприятливим для скаржника ОСОБА_3 буде прийняття рішення про залишення поданої ним скарги без розгляду.

У такому випадку скаржник буде мати право повторно, у випадку такої необхідності, звернутися з означеною скаргою до слідчого судді.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що відмова скаржника від участі у судовому засіданні свідчить про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді його скарги, втрату інтересу до предмета оскарження та про неналежне ставлення до наданих йому процесуальних прав і покладених на нього обов`язків. Слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати думку скаржника ОСОБА_3 , на момент розгляду скарги, щодо вимог викладених у ній, та щодо інших питань, які виникають при розгляді скарги, відповідно, й слідчий суддя також позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що також прямо заборонено законом. Тому, враховуючи викладені обставини, в даному випадку, згідно з вимогами ст.8, ч.6 ст.9 КПК України, вважаю за доцільне застосувати аналогію права, в зв`язку з чим подана ОСОБА_3 скарга має бути залишена без розгляду.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 306, 307, 372 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржнику, що залишення скарги без розгляду не позбавляє його можливості повторно звернутись із відповідною скаргою до слідчого судді, в порядку передбаченому КПК України.

Копію ухвали направити для відома скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя