Справа № 758/9849/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ УП в метрополітнені ГУНП м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 29.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ УП в метрополітнені ГУНП м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 29.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

В обгрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що у директора ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому місці у невстановлений час, але не пізніше 16.12.2022, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном АТ «Укргазвидобування», шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Відповідно до наказу №22-к від 11.12.2018 ОСОБА_6 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ». Підстава - протокол загальних зборів учасників №5 від 11.12.2018.

ОСОБА_6 , перебуваючи з 12.12.2018 на посаді директора ТОВ «ПРІМ АКТИВ» обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто згідно ст. 18 КК України являвся службовою особою.

Відповідно до посадової інструкції директора ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ», затвердженої наказом директора ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» №3-П від 15.12.2019 директор підприємства несе відповідальність: за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, передбачених цією посадовою інструкцією - в межах, визначених чинним законодавством України про працю; за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України; директор підприємства несе персональну відповідальність за наслідки прийнятих ним рішень, що виходять за межі його повноважень, які визначені чинним законодавством, Статутом підприємства, іншими нормативно- правовими актами. Керівник підприємства не звільняється від відповідальності, якщо дії, що тягнуть відповідальність, були здійснені особами, яким він делегував свої права; директор підприємства, який недобросовісно використовує майно та кошти підприємства у власних інтересах, або в інтересах, протилежних інтересам засновників, несе відповідальність в межах, визначених цивільним, кримінальним та адміністративним правом.

Встановлено, що між ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» (Постанчальник) в особі директора ОСОБА_6 та AT «Укргазвидобування» (Покупець) укладено договір поставки №60 від 16.12.2022.

Відповідно до наказу ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» №14-К-1 від «Про здійснення контролю за якістю виготовлених залізобетонних виробів» від 15.12.2019 директора ОСОБА_6 призначено відповідальним за дотримання якості виготовлених залізобетонних виробів на підприємстві.

Встановлено, що реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння майном АТ «Укргазвидобування», діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, директор ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» ОСОБА_6 , будучи відповідальним за дотримання якості виготовлених залізобетонних виробів на підприємстві, в період з 17.12.2022 по 17.01.2023, поставив особистий підпис у графі «Підпис постачальника» 33-х видаткових накладних щодо поставки на користь АТ «Укргазвидобування» в особі Філії Шебелинкагазвидобування плит залізобетонних попередньо напружених ПАТ-14 в кількості 300 штук.

В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, директор ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» ОСОБА_6 відповідно до товарно-транспортних накладних в період з 17.12.2022 по 17.01.2023 здійснив поставку на користь АТ «Укргазвидобування» в особі Філії Шебелинкагазвидобування зазначених плит залізобетонних попередньо напружених ПАТ-14 в кількості 300 штук, неналежної якості, які згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №41/23 від 02.11.2023 не відповідали вимогам стандартів, які ставляться до них., зокрема п.4.3.1.3 ДСТУ Б.В.2.6-2:2009; п. 1.4.3, 2.9, 3.8 ДСТУ Б В.2.6- 135:2010.

За результатами здійснення поставки плит залізобетонних попередньо напружених ПАГ-14 в кількості 300 штук, неналежної якості АТ «Укргазвидобування», в період з 27.01.2023 по 04.04.2023 здійснило оплату на користь ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» в розмірі 5 909 850, 00 грн. (з ПДВ).

Згідно висновку комісійної судової економічної експертизи №4181/4182/24-71 від 15.07.2024 грошові кошти АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», перераховані на користь ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» відповідно до договору поставки №60 від 16.12.2022, укладеного між АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» в особі філії Шебелинкагазвидобування, та ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ», за товар - плити попередньо напружені ПАГ-14, які не відповідають вимогам стандартів, що ставляться до них (ДСТУ Б В.2.6.- 2:2009, ДСТУ Б В.2.6.-135:2010), з урахуванням неможливості виконання п. 6.5 договору, є втратою активів АТ «Укргазвидобування», що розрахунково становить 2 278 047, 00 грн. (без урахування ПДВ).

З огляду на зазначене, директор ТОВ «ПРІМУМ АКТИВ» ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, заволодів грошовими коштами АТ «Укргазвидобування» на загальну суму 2 278 047, 00 грн., які були перераховані підконтрольному йому підприємству від АТ Укргазвидобування» в період з 27.01.2023 по 04.04.2023.

З урахуванням встановлених даних ОСОБА_6 08 серпня 2024 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

Згідно з санкцією ч. 5 ст. 191 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно інформаційної довідки № 390175147 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - ОСОБА_6 , є власником частини виробничого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 а реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 13, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01, та земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0426 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01.

За таких обставин, з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_6 , як виду покарання, у разі засудження останнього за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, прокурор просить накласти арешт на вказане вище майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав із підстав, наведених в ньому, та просив його задовольнити.

Власник майна, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився, жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Дослідивши клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження на його обґрунтування, заслухавши думку прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УП в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 29.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

08.08.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 191 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та Реєстру рухомого майна, встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 належить на праві власності нерухоме майно, а саме: частина виробничого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 13, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01, земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:0426, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При цьому, згідно із ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин, на думку слідчого судді, в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Таким чином, враховуючи те, що санкція інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме ч. 5 ст. 191 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, і незастосування накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, а також, беручи до уваги розумність та співмірність обмеження права власності цілям досудового розслідування, доведеність прокурором необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, щодо наявності підстав для накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 та задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітнені ГУНП м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 29.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України,- задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- частину виробничого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 13;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01; земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:0426, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01.

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати слідчому, прокурору, третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7