Справа № 526/3935/24
Провадження № 1-кс/526/485/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000643 від 08.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2024 року до Гадяцького районного суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000643 від 08.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вказуючи, що в період часу з 02.09.2024 по 07.09.2024 на полі між с.Новоселівка та с.Петрівка-Роменська Миргородського району невстановлені особи, діючи таємно, в умовах дії в України правового режиму воєнного стану, вчинили обмолот та крадіжку насіння соняшника, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю АПК «Хлібороб», чим спричинили даному підприємству матеріальної шкоди.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 під №0000643 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.185 КК України.

У ході проведення досудового розслідування встановлено фактичні дані, які вказують на причетність до вчинення переліченого кримінального правопорушення групи осіб з числа мешканців м. Гадяча та Миргородського (межі колишнього Гадяцького) району, зокрема встановлено дані про причетність до вчинення кримінального правопорушення 1) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування встановлено достатні дані, які вказують на реалізацію ОСОБА_6 вказаного викраденого насіння соняшника невстановленій особі та в подальшому його перевезенні 19.10.2024 з с.Римарівка Миргородського району на вантажному спеціалізованому сідловому тягачі марки MAN моделі TGX 18.480, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з приєднаним до нього спеціалізованим напівпричіпом н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 .

19.10.2024 вказані транспортні засоби виявлені працівниками поліції на перехресті автодороги «Білопілля-Терни-Липова Долина-Гадяч» та авдорогою, що сполучає м.Гадяч та с.Римарівка Миргородського району. В кузові напівпричіпа марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 знаходиться викрадене насіння соняшнику. Дані транспортні засоби на насіння соняшнику в кузові слідчим оглянуто та вилучено.

Вказані речі є матеріальними об`єктами, які містять відомості та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема:

1.спеціалізований сідловий тягач марки «MAN» моделі «TGX 18.480», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та спеціалізований напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки призначалися для перевезення викраденого майна;

2.насіння соняшнику, що знаходиться в кузові напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 є предметом кримінального правопорушення, одержаним внаслідок вчинення кримінального правопорушення ;

З огляду на викладене перелічене вище вилучене майно має значення для розкриття кримінального правопорушення та має значення речових доказів у даному провадженні.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів:

?спеціалізований сідловий тягач марки «MAN» моделі «TGX 18.480», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

?напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Насіння соняшнику, що знаходиться в кузові напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 належить ТОВ «АПК Хлібороб», юридична адреса: АДРЕСА_1 (директор ОСОБА_9 ).

Зважаючи на вище викладене, спеціалізований сідловий тягач марки «MAN» моделі «TGX 18.480», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та спеціалізований напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , насіння соняшнику, що знаходиться в кузові останнього є речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив накласти арешт на спеціалізований сідловий тягач марки «MAN» моделі «TGX 18.480», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; насіння соняшнику що знаходиться в кузові напівпричіпа н/пр самоскида марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , у кримінальному провадженні № 0000643 від 08.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представник ТОВ «АПК Хлібороб» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Адвокат ОСОБА_4 , представляючи інтереси ФОП ОСОБА_10 , пояснив суду, що дане насіння соняшнику ОСОБА_10 виростив на оброблюваних ним земельних ділянках, частина з них прилягає до меж областей, тому за домовленістю між фермерами з метою економії на перевозках, насіння зберігалось в с. Римарівка. Далі він продав насіння соняху в кількості 24 т ТОВ «Південь зерно торг», яке в свою чергу орендувало автомобілі для перевезення зерна у ТОВ «Надійна логістична компанія». Останні уклали договір найму транспортних засобів з власниками автомобіля та напівпричепу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Південь зерно торг» та ТОВ «Надійна логістична компанія», в свою чергу підтвердив факт купівлі зерна соняху у ФОП ОСОБА_10 та його перевезення до пункту призначення та надіслав до суду відповідні документи наголошуючи на тій обставині, що насіння викраденого соняху з тим соняхом, яке перевозиться, жодним чином не ідентифіковано, тому вважає, що автомобіль було затримано безпідставно та просив у задоволенні клопотання відмовити.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку слідчого, слідча суддя дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 08.09.2024 за № 0000643, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно протоколу огляду від 19.10.2024 на перехресті автодороги «Білопілля-Терни-Липова Долина-Гадяч» та авдорогою, що сполучає м.Гадяч та с.Римарівка Миргородського району на вантажному спеціалізованому сідловому тягачі марки MAN моделі TGX 18.480, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з приєднаним до нього спеціалізованим напівпричіпом н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 працівниками поліції виявлено насіння соняшнику. Дані транспортні засоби та насіння соняшнику в кузові слідчим оглянуто та вилучено.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 19.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000643 від 08.09.2024 речовим доказом визнано: спеціалізований сідловий тягач марки «MAN» моделі «TGX 18.480», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , насіння соняшнику.

З наданих стороною захисту документів встановлено, що ФОП ОСОБА_10 зареєстрований як фізична особа підприємець та взятий на облік в органах ДПІ, основний напрямок діяльності згідно КВЕД: вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур. У своїй діяльності використовує 24 земельні ділянки на яких у 2024 році посіяно сонях.

11 жовтня 2024 року між ФОП ОСОБА_10 та ТОВ «ПІВДЕНЬ ЗЕРНО ТОРГ» укладено договір поставки № 1110/24 від 11.10.2024 соняшнику врожаю 2024 року в кількості 24 тон, строк поставки визначений специфікацією до договору.

Специфікацією №1 до договору поставки № 1110/24 від 11.10.2024 затверджено характеристику, кількість, номенклатуру і загальну вартість партії товару: соняшник, українського походження, врожаю 2024 року в кількості 24 т.

21 серпня 2024 року між ТОВ «ПІВДЕНЬ ЗЕРНО ТОРГ» та ТОВ «Надійна логістична компанія» укладено договір перевезення вантажів товариства автомобільним транспортом.

22 серпня 2024 року укладено договір найму (оренди) причіпа № 2208/24-ПР між ФОП ОСОБА_8 та ТОВ «Надійна логістична компанія», відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування ( в найм/оренду) причіп марки НПС, тип NPS010, 2022 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Причіп, що передається в найм(оренду) належить ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 7143 18.03.2023.

Також 22 серпня 2024 року між ОСОБА_11 та ТОВ «Надійна логістична компанія» укладено договір № 2208/24-ТЗ найму (оренди) транспортного засобу марки «MAN» моделі «TGX 18.480», 2015 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Автомобіль, що передається належить ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7143 23.02.2024.

Листом від ТОВ «ПІВДЕНЬ ЗЕРНО ТОРГ» до ФОП ОСОБА_10 останнього повідомлено, що передати 24 т. соняшнику згідно договору № 1110/24 слід уповноваженій особі ОСОБА_12 .

З товарно-транспортної накладної №1 від 19.10.2024 вбачається, що автомобіль MAN TGX номерний знак НОМЕР_2 з причепом НПС NPS010, номер знак НОМЕР_4 перевозить насіння соняшнику на замовлення ТОВ «ПІВДЕНЬ ЗЕРНО ТОРГ»; автомобільний перевізник ТОВ «Надійна логістична компанія»; вантажовідправник ФОП ОСОБА_10 ; вантажоодержувач ТОВ «ПІВДЕНЬ ЗЕРНО ТОРГ»; пункт навантаження Полтавська обл., Миргородський р-н., с. Римарівка, вул.Шевченка, 8а, пункт розвантаження м. Одеса; водій ОСОБА_12 , найменування товару соняшник.

Таким чином, судом встановлено, що 19 жовтня 2024 року водій ОСОБА_12 керував автомобілем MAN TGX номерний знак НОМЕР_2 , причіп НПС NPS010, номерний знак НОМЕР_4 та на законній правовій підставі перевозив зерно соняху, яке належить ФОП ОСОБА_10 та яке продане ТОВ «Південь зерно торг».

Дослідивши всі надані докази та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою: - забезпечення збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий ВП №1 Миргородського РВП ГУНП ОСОБА_3 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, визначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, яке на його думку належить ТОВ «АПК «Хлібороб». Вважаю, що в даному випадку такі висновки є сумнівними, адже до клопотання не додано жодних документів, які б підтверджували факт обробітку АПК поля, на якому було змолочено сонях, його посів, сорт, марку, площу і т.п..

Як вбачається з протоколу огляду поля, зразки насіння соняшнику з поля не відбирались, як і не відбирались зразки насіння соняху з затриманого автомобіля. За поясненнями слідчого, це була оперативна інформація про відвантаження соняху з с. Римарівка, яка жодним чином не підтверджена.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно з положеннями ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Поміж тим, в судовому засіданні стороною захисту надано слідчому судді необхідні документи, які підтверджують законність походження, перевезення та переміщення насіння соняшнику, який був вирощений ФОП ОСОБА_10 і проданий ТОВ «ПІВДЕНЬ ЗЕРНО ТОРГ».

Ідентифікувати насіння немає можливості за відсутності вилучених зразків з поля та автомобіля, тому відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, спростовані судження ініціатора клопотання щодо можливого незаконного походження насіння соняшнику, як предмету посягань та його незаконного перевезення автомобілем, який може бути знаряддям вчинення злочину.

Матеріали клопотання свідчать про відсутність підозрюваної особи та можливої конфіскації майна, тому не вбачаю достатніх правових підстав для накладення арешту на автомобіль, причіп та насіння соняшнику.

Накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за відсутності для цього підстав не відповідає вимогам КПК України. Матеріали клопотання та документи, надані в судовому засіданні свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження не є виправданим та необхідним у даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, згідно вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики європейського суду з прав людини.

Разом з цим, ЄСПЛ у рішеннях у справах «Амюр проти Франції» «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Украша-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» вказав, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Так, у відповідності до усталеної практики ЄСПЛ в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антіш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналогічна правова позиція відображена ЄСПЛ, як у справі «Бакланов проти Росії», так і в справі «Фрізен проти Росії», в яких суд зазначив що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Таким чином, будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт незаконного походження насіння соняху, який перевозився водієм ОСОБА_12 на автомобілі MAN TGX номерний знак НОМЕР_2 з причепом НПС NPS010, номерний знак НОМЕР_4 слідчому судді не надано.

Оскільки слідчим не доведено належними доказами, що в кузові затриманого автомобіля занаходиться саме викраденой сонях з поля між с.Новоселівка та с.Петрівка-Роменська Миргородського району, що обробляється АПК «Хлібороб», а володільцями майна дані факти спростовані відповідними документами, тому не вбачаю достатніх правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Керуючись статтями ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на

1) спеціалізований сідловий тягач марки «MAN» моделі «TGX 18.480», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) напівпричіп н/пр самоскид марки «НПС» моделі «NPS010», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) насіння соняшнику що знаходиться в кузові напівпричіпа н/пр самоскида марки «НПС» моделі «NPS010», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , у кримінальному провадженні № 0000643 від 08.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год 25.10.2024.

Слідча суддя: ОСОБА_1