КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/440/24
Провадження № 1-кп/391/84/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000336 від 14.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губівка Компаніївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, неодруженого, маючого на утримані малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого зварювальником ТОВ "Березовський-Агро", зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.06.2024 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану за наступних обставин.

13.06.2024 (точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 знаходився в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, впевнившись у тому, що його протиправні дії не будуть помічені, в житловій кімнаті вищевказаного домоволодіння з крісла дістав два гаманці, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2200 грн., належні ОСОБА_7 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2200 грн.

В судовому засіданні захисником заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року змінено вартість викраденого майна, яка необхідна для визначення правопорушення як кримінально караного, а розмір викраденого майна, який ставиться обвинуваченому у провину - 2200 гривень наразі не утворює складу злочину за ч.4 ст. 185 КК України, тому просить кримінальне провадження закрити.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення заявленого захисником клопотання, вказавши що наявні всі підстави для закриття провадження за ч.4 ст. 185 КК України відповідно до закону.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Отже, з 09.08.2024 змінився розмір крадіжки, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії. Внесені зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому що скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 р. становив 3028 грн., податкова соціальна пільга становила 1514 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становив 1514 грн. на 2024 р., а 2 неоподаткованих мінімумів складає 3028 грн. Отже, на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованих дій - 2024 рік, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, повинна становити не менше 3028 грн.

З досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що вартість таємно викраденого майна становила 2200 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке ставиться у провину ОСОБА_4 , а останній не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. 284, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали направити до ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8