КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/3398/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/6528/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернівці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 23 грудня 2021 року про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2019 року за №0000821.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на повідомлення про підозру, скасувати повідомлення про підозру від 23.12.2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000821 від 29.11.2019 року.

На обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає про те, що в 2019 році ОСОБА_9 з метою посилення тиску на ОСОБА_7 в цивільній справі № 367/7445/16-ц подав до правоохоронних органів заяву про вчинення злочину відносно невиконання ОСОБА_7 домовленостей по будівництву об`єктів нерухомого майна.

За наслідками досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000821 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру з датою складання повідомлення 23 грудня 2021 року.

Захисник зазначає, що у повідомлені про підозру ОСОБА_7 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 по замовленню будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , житлового будинку АДРЕСА_3 та житлового будинку АДРЕСА_4 .

Захисник вказує, що всі ці три житлові будинки за № 32/1 (№ 32-34/1), № 34/1 та № 34/2 , з площею по 115 кв.м. кожний, є предметом розгляду цивільної справи № 367/7445/16-ц Ірпінського міського суду Київської області, в якій розглядається позовна заява, подана ОСОБА_9 до ОСОБА_7 у 2016 році, а у 2021 році й до ОСОБА_10 , відносно виконання будівництва вказаних житлових будинків згідно попередніх договорів купівлі-продажу.

Також, у повідомленні про підозру ОСОБА_7 інкримінується заволодіння грошовими коштами при будівництві житлового будинку АДРЕСА_2 , але в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, оскільки він виконав усі вимоги ОСОБА_9 та передав у розпорядження останнього житловий будинок № 32-34/1 (довіреність від ОСОБА_11 від 13 березня 2015 року) згідно умов, які останній висував до ОСОБА_7 , не бажаючи сплачувати компенсацію податку розмірі 5 (п`яти відсотків) від вартості нерухомого майна та нести всі грошові витрати по укладенню основного договору.

Також зазначив, що в порушення п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України слідчим в повідомленні про підозру викладені фактичні обставини, які є недостовірними та не відповідають дійсності (щодо непередання у власність ОСОБА_9 об`єктів нерухомості АДРЕСА_3 , до яких ОСОБА_7 взагалі не мав ніякого відношення, а вказані об`єкти нерухомості належали ОСОБА_10 з моменту їх введення в експлуатацію).

З огляду на зазначені обставини, на думку скаржника, у змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, які вказують на наявність складів кримінальних правопорушень в діях підозрюваного ОСОБА_7 .

Захисник також посилається на те, що слідчим суддею не враховано те, що повідомлення про підозру складене та вручене поза межами строку досудового розслідування. При цьому, слідчий суддя безпідставно посилався на те, що зазначені порушення є предметом окремого оскарження, оскільки такий порядок не передбачений КПК України.

Так, постановою слідчого - заступника начальника СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 від 17.06.2021 року кримінальне провадження №0000821 закрито на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Вказана постанова слідчого від 17.06.2021 року не скасована в установленому законом порядку прокурором відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України, що підтверджується наступним.

В постановах слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 09.07.2021 року та прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_14 від 16.09.2021 року про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні вказано, що процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження від 17.06.2021 року прийнято передчасно у зв`язку з продовженням строків досудового розслідування до 27.11.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 27.05.2021 року у справі № 367/8782/21.

Слідчим ОСОБА_12 в кримінальному провадженні повторно винесено аналогічні за змістом та правовими підставами процесуальні рішення - постанови про закриття кримінального провадження від 18.08.2021 року та 12.10.2021 року, які також не скасовані у встановленому законом порядку процесуальним керівником у кримінальному провадженні, що підтвердив прокурор у судовому засіданні.

Відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

На думку скаржника, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000821 від 29.11.2019 року не могли бути продовженими у зв`язку із його закриттям постановою слідчого від 17.06.2021 року, яка не скасована прокурором.

Таким чином, повідомлення про підозру від 23.12.2021 року здійснювалось після винесення слідчим постанови від 17.06.2021 року, а тому за відсутності відомостей про скасування означеного процесуального рішення слідчого від 17.06.2021 року досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000821 закінчено, а повідомлення про підозру внаслідок цього здійснено з порушенням визначеної КПК України правової процедури.

Апелянт вказує на те, що підставами для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 є порушення процесуального порядку вручення такого повідомлення про підозру, оскільки на момент вручення повідомлення про підозру закінчився строк досудового розслідування.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділенням Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2019 року за №0000821.

23 грудня 2021 року слідчим слідчого відділення Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2019 року за №0000821, складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Встановлено, що оскаржуване повідомлення про підозру складено 23 грудня 2021 року. Із скаргою на повідомлення про підозру захисник ОСОБА_6 звернувся 17 березня 2024 року. На момент звернення до суду із скаргою та на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не передано. Тобто, скаргу подано після спливу двох місяців, що відповідає п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що: постановою заступника начальника СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 17.06.2021 року закрито кримінальне провадження №0000821 від 29.11.2019 року у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України; постановою слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 09.07.2021 року досудове розслідування відновлено у зв`язку із продовженням строків досудового розслідування у кримінальному провадженні; постановою заступника начальника СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 18.08.2021 року закрито кримінальне провадження №0000821 від 29.11.2019 року у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України; постановою слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 16.09.2021 досудове розслідування відновлено у зв`язку із існуванням ухвали про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні; постановою заступника начальника СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 12.10.2021 року закрито кримінальне провадження №0000821 від 29.11.2019 року у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України; постановою слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 12.10.2021 року досудове розслідування відновлено у зв`язку із існуванням ухвали про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також встановлено, що ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 року у справі №373/381/22 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за ч. 4 ст. 190 КК України в кримінальному провадженні № 0000821 від 29.11.2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2024 року у справі №373/381/22 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2023 року залишено без змін.

17.03.2024 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області із скаргою в порядку п. 10 ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 23.12.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України в кримінальному провадженні № 0000821 від 29.11.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 23 грудня 2021 року про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2019 за №0000821.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що наведені захисником у скарзі відомості не спростовують даних про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зокрема слідчим суддею зазначено про те, що у повідомленні про підозру логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, а захисником не наведено достатніх обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, тому на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру вручене за відсутності достатніх для підозри підстав.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України, порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язанні детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №00000821 від 29.11.2019 року за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання сторони захисту на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

З врахуванням даних обставин вказана підозра слідчим суддею була визнана обґрунтованою, з чим колегія суддів погоджується.

Слід зауважити, що питання про належність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку її вручення, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що повідомлення про підозру складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, а також посилання на те, що слідчим суддею не враховано докази сторони захисту, надані на підтвердження необґрунтованості підозри та про відсутність події інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення, фактично зводяться до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, в сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 23.12.2021 року, які б слугували підставою для її скасування.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що повідомлення про підозру складене та вручене поза межами строку досудового розслідування, за наявності нескасованої у встановленому законом порядку постанови слідчого від 17.06.2021 року про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 року у справі №373/381/22 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за ч. 4 ст. 190 КК України в кримінальному провадженні № 0000821 від 29.11.2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2024 року у справі №373/381/22 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2023 року залишено без змін.

При цьому, із змісту ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що доводи апелянта про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000821 не могло відновлюватись і продовжуватись у зв`язку із його закриттям, оскільки, відповідно до вимог КПК України, досудове розслідування може бути відновлене лише в тому провадженні, яке було зупинено, а не закрито, фактично зведені до незгоди із прийнятими слідчим та прокурором процесуальними рішеннями про відновлення досудового розслідування, що є предметом окремого оскарження, про що обґрунтовано зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі. Разом з тим, оскарження процесуальних рішень слідчого та прокурора у кримінальному провадженні не є предметом апеляційного розгляду та не підлягає окремому апеляційному оскарженню, натомість відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на такі рішення можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження за правилами ст.ст. 314-316 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що захисником ОСОБА_6 не наведено нових обставин в частині вказаних доводів, на підставі яких слідчий суддя міг би прийти до іншого висновку, аніж той, який викладений в ухвалі слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2023 року, та в ухвалі Київського апеляційного суду від 15.01.2024 року у справі №373/381/22, як не встановлено таких обставин і під час апеляційного перегляду ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2024 року.

Інші доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2024 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4