Справа № 297/4379/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

04 грудня 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ст.слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000753 від 18.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою 6 класів, неодруженого, не працюючого, 18.11.2022 року судимого Берегівським райсудом за ст.296 ч.4, ст.70 ч.4 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі, не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. У разі визначення застави у сумі, не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028 гривень), що становить 242 240 гривень, також просить покласти обов`язки на підозрюваного, передбачені п. п. 1-4, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу слідчого, прокурора та суду не виїжджати за межі м. Берегове; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Клопотання мотивовано тим, що в його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000753 від 18.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий СВ вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.10.2024, вступив у злочинну змову з невстановленою на час досудового розслідування особою, направлену на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, а саме будинку що за адресою: АДРЕСА_1 , який належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, 17.10.2024 близько о 00 год. 33 хв., ОСОБА_5 разом з невстановленою на час досудового розслідування особою, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, маючи при собі заздалегідь заготовлені пляшки з бензином та запальничку, прибули до будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом права власності інших осіб, та з метою умисного знищення матеріальних цінностей, а саме вказаного будинку та наявного в ньому майна, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, за допомогою запальнички підпалили заздалегідь заготовлені пластикові пляшки із легкозаймистою речовиною та кинули їх до середини вказаного будинку, що призвело до займання, чим умисно здійснили підпал даного будинку, в результаті якого спричинили потерпілій матеріальну шкоду розмір якої встановлюється.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна, вчинено шляхом підпалу.

31 жовтня 2024 року, старшим слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , було повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 18.10.2024, протоколом огляду відео запису та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Крім цього, в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадження слідчим СВ Берегівського РВП було призначено ряд експертиз, а саме, молекулярно-генетичні, пожежно-технічну експертизи, які на даний час знаходяться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України та в межах пункту пропуску державного кордону України, так як останній не досяг мобілізаційного віку, а також переховуватись на території України.

Підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 після скоєння вказаного підпалу, вже неодноразово попадав в поле зору правоохоронних органів, в результаті чого було зареєстровано два кримінальні провадження: №0000829 від 28.11.2024 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та №0000832 від 28.11.2024 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, по яких наразі проводиться досудове розслідування, призначались відповідні експертизи, з метою оголошення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні даних злочинів, а тому перебуваючи на волі, останній буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Аналогічним чином ОСОБА_5 незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, є необхідність визначити останньому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028 гривень), що становить 242240 гривень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з наведених в ньому підстав, зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в тяжкому кримінальному правопорушенні, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки щодо нього розслідуються і інші дві кримінальні провадження та він немає міцних соціальних зв`язків.

Старший слідчий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_6 вважала, що ніяких підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Підозра була пред`явлена ОСОБА_5 ще в жовтні, але зразу після цього орган досудового розслідування з клопотанням обранням запобіжного заходу, чомусь, не звертався. Які-небудь ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, зазначені в клопотанні ризики, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя також вважає обґрунтованими, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення він вчинив через декілька місяців після звільнення з місця позбавлення волі, за даний умисний злочин судимість не погашена.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчий суддя з огляду на вказане вважає необхідним констатувати також особисті обставини життя підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, ніде не працює.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком на 60 діб є обґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Отже, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, та з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, який не працює, раніше судимий, неодружений слідчий суддя вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3,4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; без дозволу слідчого, прокурора та суду не виїжджати за межі м. Берегове; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183,194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000753 від 18.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб з моменту взяття його під варту.

Строк дії ухвали закінчується о 18 годин 02 лютого 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 3) без дозволу слідчого, прокурора та суду не виїжджати за межі м. Берегове; 4) утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1