Номер провадження:1-в/521/1128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року (який набув чинності 09.08.2024 року) вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Представник колонії та засуджений, в режимі відеоконференції, подання підтримали та просили привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти приведення вироку у відповідність до чинного законодавства.

Дослідивши зміст подання, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

13.01.2020 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, а саме за епізодом:

- від 07 травня 2018 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 446 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2018 рік, ця сума становила 1 762,00 гривні.

Згідно вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 13.01.2020 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

26.01.2023 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, а саме за епізодом:

- від 08 вересня 2022 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України), загальна сума викраденого майна 3245,50 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2022 рік, ця сума становила 2 481 гривні.

Згідно вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та до призначеного покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 13.01.2020 року, а саме 1 місяць позбавлення волі, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На даний час ОСОБА_5 за вказаним вироком відбуває покарання у Державній установі «Одеська виправна колонія №14».

Згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається начальник колонії, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Отже, враховуючи вказані положення КПК України, а також те, що Закон №3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191 КК України,в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (установлений на час вчинення діяння), суд, в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом (судами) покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, діяння, за яке ОСОБА_5 було засуджено вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року, залишається кримінально карним, оскільки вартість викраденого ним майно у сумі 3245 гривень перевищує розмір 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння.

Діяння, за яке ОСОБА_5 було засуджено вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 13.01.2020 року, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, на теперішній час не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вартість викраденого ним майна у сумі 446 гривень менше розміру 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння, однак, згідно зазначених вище правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року, таке діяння залишається кримінально карним, оскільки може підпадати під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (незаконне проникнення до іншого володіння особи).

Тобто, ОСОБА_5 засуджений до покарання за діяння, караність яких Законом № 3886-IX або не була усунена взагалі (вартість викраденого ним майно у сумі 3245 гривень перевищує розмір 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння) або не усунена в повному обсязі з огляду на кваліфікуючу ознаку як «проникнення у інше приміщення», тому він не підлягає звільненню від відбування призначеного йому судами покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, внаслідок чого в задоволенні подання колонії слід відмовити.

Суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону на стадії виконання вироку, а норми, на які посилається начальник колонії, передбачають лише можливість вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого від покарання та його відбування згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, суд вважає, що зазначена у поданні начальника колонії вимога про приведення вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року у відповідність, вказує на необхідність перегляду попереднього вироку, перекваліфікації діянь засудженого за попереднім вироком, а також визначення нової міри покарання, що фактично є зміною попереднього вироку.

Отже, у даному випадку, приведення вироку (вироків) у відповідність до Закону №3886-ІХ, про що клопотає установа виконання покарань, суперечить положенням діючого кримінального процесуального законодавства та виходить за межі повноважень суду, якими він наділений під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків.

Окремо суд вважає необхідним звернути увагу на недоліки та суперечності, які містить подання, а саме в поданні взагалі не обгрунтовано, у який саме спосіб необхідно привести у відповідність до діючого законодавства вирок відносно засудженого ОСОБА_5 та які правові підстави існують для такого приведення, а також подання містить вимогу про приведення вироку у відповідність до Закону №2886-ІХ, який не має нічого спільного із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року. Зазначені недоліки та технічні помилки, на думку суду є суттєвими.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1