ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000630 від 30.05.2024 року за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Вербуватівка, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, учня ПТУ №81, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у с. Новоіванівське, Юріївського району, Дніпропетровської області, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.09.2015 Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України ч.4 КК України частково приєднано невідбутий срок 2 роки 4 місяці по вироку Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 призначено остаточне покарання 5 років 4 місяці позбавлення волі. Звільнений 09.10.2020 по відбуттю строку покарання.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження

прокурор ОСОБА_5

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним

29 травня 2024 року приблизно о 21 годині 18 хвилині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , знаходились поблизу гаражного кооперативу «Надія» розташованого по вул. Миколи Міхновського в м. Дніпро, де побачили раніше не знайому ОСОБА_8 , яка рухалась вздовж алеї, при цьому утримуючи в своїй лівій руці належний їй мобільний телефон марки Redmi Note 11S, IMEI НОМЕР_1 IMEI НОМЕР_2 , за допомогою якого остання хотіла здійснити освітлення дороги, також у ОСОБА_8 при собі знаходилась жіноча сумка одягнута через плече чорного кольору.

У цей час, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , раптово виник єдиний спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, визначивши предметом свого злочинного посягання вказану сумку з наявним у ній майном та мобільний телефон належні ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, з метою реалізації свого раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), домовилися прослідувати за ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , потім вибрати зручний момент та раптово зірвати з плеча останньої належну їй сумку, а також вирвати з рук мобільний телефон.

Таким чином вказані особи вступили у попередню злочинну змову та розподілили між собою ролі у вчиненні даного кримінального правопорушення, згідно яких, ОСОБА_4 , повинен був підійти до ОСОБА_8 зі спини, та з метою придушення волі потерпілої до опору, зупинити її подальший рух, а також у разі надання нею опору при необхідності нанести їй удари, а неповнолітній ОСОБА_3 у свою чергу повинен був стояти поряд та шляхом ривку заволодіти вказаним майном, а також попередити про зміну обстановки або появу інших осіб.

Так, 29 травня 2024 року близько 21 години 20 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , слідували за ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , де дійшовши до буд. № 25, що розташований по вищезазначеній вулиці, реалізовуючи єдиний спільний злочинний умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежа), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, розуміючи, що на усій території України, введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, діючи умисно, з корисливих мотивів та в особистих інтересах, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, за попередньою змовою групою осіб, вчиняючи злочин повторно, розуміючи, що дії ОСОБА_4 є відкритими для оточуючих, в тому числі і для потерпілої, наблизився до ОСОБА_8 та знаходячись за спиною останньої обхопив її своїми руками, при цьому ОСОБА_3 став перед потерпілою, після чого вони в двох почали наносити ОСОБА_8 удари стислими в кулак в область голови та обличчя, в ході чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: двох синців вушних раковин, три садна обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати єдиний спільний з співучасником злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), продовжив утримувати потерпілу ОСОБА_8 обома руками, тим самим перешкоджаючи її рухам, а ОСОБА_3 в свою чергу, шляхом ривку зірвав з плеча потерпілої належну їй жіночу сумку через плече, чорного кольору, бренд «Alex&Mia», вартістю 890 гривень 27 копійок, всередині якої знаходились, гаманець чорного кольору, із логотипом «Нова пошта», вартістю 225 гривень, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 4000 гривень, пристрій для куріння «Glo», синього кольору, вартістю 220 гривень, та вирвав з її лівої руки мобільний телефон марки Redmi Note 11S, вартістю 5026 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 доводячи єдиний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиняючи злочин повторно та в умовах воєнного стану, до кінця, з місця скоєння кримінального правопорушення разом з неповнолітнім ОСОБА_3 та викраденим майном втекли, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 10361 гривня 27 копійок.

ІІ. Позиція обвинувачених

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, зокрема, що він наблизився до ОСОБА_8 та знаходячись за спиною останньої обхопив її своїми руками, а ОСОБА_3 став перед потерпілою, після чого вони в двох почали наносити ОСОБА_8 удари стислими в кулак в область голови та обличчя, ОСОБА_3 шляхом ривку зірвав з плеча потерпілої жіночу сумку через плече, з її лівої руки вихопили мобільний телефон, після чого вони з місця вчинення злочину втекли.

Всередині сумки знаходились: гаманець з грошовими кошти у сумі 4000 гривень, пристрій для куріння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, суду дав покази аналогічні тим, що дав ОСОБА_4 та додав, що він повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду.

ІІІ. Позиція потерпілої сторони

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутність, в заяві зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_9 їй повністю відшкодована заподіяна шкода.

З урахуванням того, що у відсутність потерпілої можливо встановити всі фактичні обставини справи, справу розглянуто у її відсутність.

ІV. Мотиви суду

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого

Після допиту обвинувачених, дослідження письмових доказів, матеріалів, що характеризують обвинувачених, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 доведена повністю і вони повинні нести кримінальну відповідальність:

- ОСОБА_4 за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно та в умовах воєнного стану;

- неповнолітній ОСОБА_3 за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України.

Дії неповнолітнього ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України.

VI. Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, так як виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, на думку суду, є неможливим. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття та відшкодування завданого збитку, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням неповнолітнього віку обвинуваченого, його щирого каяття, повного відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, суд вважає, що є підстави для застосування до покарання неповнолітньому ст. 69 КК України, на чому наполягала як сторона обвинувачення так і сторона захисту.

Суд вважає за необхідне, з врахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, та того, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, передбаченої ст. 186 ч.4 УК України.

Разом з тим, наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що неповнолітній ОСОБА_3 , відповідно до своїх моральних якостей і невтраченого почуття обов`язку перед державою, суспільством та потерпілою заслуговує на довіру й може виправитися без застосування до нього реального покарання.

Такий висновок суду ґрунтується на аналізі вчиненого злочину, який віднесено до необережних, встановленої судом можливості досягнення мети покарання без його відбування, віку обвинуваченого, його щирого каяття, тому суд призначає покарання з випробуванням.

VII. Вирішення питання щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинувачених на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової експертизи на суму 757,28 грн., в рівних частинах по 378,64 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з часу фактичного затримання 30.05.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, передбаченої ст. 186 ч.4 УК України, у виді п`яти років позбавлення волі;

У відповідності до ст. 75, 104 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 звільнити, з іспитовим строком на два роки. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України,а саме:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у виді триманні під вартою замінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з під варти в залі суду.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи у сумі 757,28 грн., в рівних частинах по 378,64 грн. з кожного.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копіювироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10