Справа № 953/5053/24
н/п 1-кс/953/6065/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000682 від 05.06.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 06.09.2023 вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу 850 грн., підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_5 ,

слідчого - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

16.08.2024 до суду надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000682 від 05.06.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000682 від 05.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190 КК України, внесені до ЄРДР за фактом вчинення за попередньою змовою групою осіб шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 .

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_21 , не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю та не маючи законного джерела доходів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення протиправним шляхом, приблизно на початку січня 2024 року (більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не довелося можливим), вступила у злочинну змову з раніше знайомими ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, направлену на зайняття злочинною діяльністю, а саме шахрайством, тобто заволодінням чужим майном шляхом обману.

Для реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_21 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_4 , розробила план скоєння злочинів, згідно з яким, ОСОБА_21 здійснює телефонні дзвінки на згенерований номер (випадковий набір цифр) будь-якої особи, в ході розмови з якими імітує близьких їм осіб: доньки або сина, шляхом використання тихого тембру голосу, супроводжуючи це плачем, та звертаючись до співрозмовника проговорюючи слова «мама».

Під час розмови ОСОБА_21 повідомляє завідомо неправдиву попередньо вигадану інформацію про нібито виниклі неприємності через негативні події у зв`язку із випадковим травмуванням сторонньої дитини.

Після того як потенційна потерпіла особа сприймає дану інформацію як правдиву й достовірну, та проговорює ім`я своєї доньки або сина, намагаючись тим самим докладніше дізнатися про вказану подію, то ОСОБА_21 , розуміючи, що особа знаходиться в стані психологічного потрясіння, негайно використовує ситуацію, що склалася та змінивши тембр, звичайним голосом представляється потенційно потерпілій особі співробітником поліції, а саме начальником слідчого відділу.

У подальшому під час бесіди, ОСОБА_21 повідомляє неправдиву інформацію стосовно можливого притягнення їх сина або доньки до кримінальної відповідальності за спричинення малолітній особі тілесних ушкоджень, водночас з цим ОСОБА_21 пропонує потенційно потерпілій особі варіант вирішення проблеми перед нібито батьками даної малолітньої особи та послідуючого закриття кримінального переслідування шляхом виплати грошової суми.

При цьому ОСОБА_21 , для унеможливлення зв`язку потенційної потерпілої особи зі своєю донькою або сином під час здійснення шахрайських дій, намагається постійно тримати з нею зв`язок та зазначає останній про те, що її син або донька позбавлені можливості приймати дзвінки на свій мобільний телефон, у зв`язку із перебуванням у відділі поліції.

Надалі, потенційна потерпіла особа, будучи введеною в оману, сприймаючи зазначені обставини як дійсні, перераховує наявні грошові кошти у національній валюті по курсу НБУ на зазначені ОСОБА_21 банківські картки, використовуючи термінали самообслуговування, банківські картки або послуги «NovaPay».

В свою чергу ОСОБА_23 , виконуючи відведену йому злочинну роль, здійснює підбір осіб з банківськими картками, для зарахування на них грошових коштів, отриманих злочинним шляхом від потерпілих осіб, та маючи доступ до вказаних банківських рахунків здійснює транзакції в залежності від умов, що склалися, а саме проводить зняття даних грошових коштів або перерахування на інші картки чи використовує на придбання будь-якого майна.

Після переведення потерпілою особою грошових коштів на вказані ОСОБА_21 банківські рахунки, ОСОБА_4 , виконуючи відведену йому злочинну роль, самостійно або за допомогою інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, маючи доступ до зазначених банківських рахунків, здійснює транзакції в залежності від умов, що склалися, а саме проводить зняття даних грошових коштів або перерахування на інші картки чи використовує на придбання будь-якого майна, послуг тощо, тим самим здійснює заволодіння та розпорядження грошовими коштами.

Вищевказаними діями ОСОБА_21 у групі з ОСОБА_4 та ОСОБА_22 шахрайським шляхом заволоділи коштами потерпілих, а саме: ОСОБА_9 , спричинивши останній майнову шкоду у сумі 30000 грн., ОСОБА_10 , спричинивши останній майнову шкоду на суму 39992 грн., ОСОБА_14 , спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 40000 грн., ОСОБА_16 спричинивши останній майнову шкоду на суму 75000 грн., ОСОБА_17 , спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 50000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

21.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 12.06.2024, протоколом огляду предмету за участі потерпілої ОСОБА_17 від 12.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 13.06.2024, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 17.06.2024, протоколом огляду за участі потерпілої ОСОБА_14 від 17.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 17.06.2024, протоколами тимчасового доступу до речей та документів від 16.04.2024, 19.04.2024, 19.04.2024 та 29.05.2024, протоколами огляду документів вилучених в ході тимчасового доступу від 23.05.2024 та 29.05.2024, постановами про визнання та приєднання предметів в якості речових доказів від 23.05.2024 та 29.05.2024, протоколами про результати здійснення негласних слідчих дій - негласного зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.03.2024, 15.05.2024 та 21.05.2024.

Стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів та карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодовового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 із забороною покидати місце проживання.

Відповідно до постанови першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 15 серпня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 21 вересня 2024 року.

21.08.2024 строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судових експертиз звуко- та відеозапису; здійснити на підставі ухвал слідчого судді тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ряду банківських установ та операторів мобільного зв`язку, провести їх вилучення, огляд та аналіз; з урахуванням висновків проведених вказаних судових експертиз та отримання тимчасового доступу до речей та документів, вирішити питання про складення та вручення повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_21 , ОСОБА_4 та ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням усіх дій та обставин їх злочинної діяльності, та предметів вилучених під час проведення обшуків від 21.06.2024; здійснити розсекречування матеріалів, які були підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; повідомити ОСОБА_21 , ОСОБА_4 та ОСОБА_22 про зміну раніше повідомленої підозри у кінцевій редакції; виконати з підозрюваними вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та розшукові дії, необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування. Так, у ході досудового розслідування призначено, 3 (три) судові експертизи звуко- та відеозапису згідно постанов слідчого від 06.08.2024 проведення яких доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України - на теперішній час ще не завершені та будуть завершені орієнтовно лише у жовтні 2024 року .

Провести вказані слідчі дії у передбачений строк не представилося можливим у зв`язку зі значною тривалістю проведення експертиз, без висновків яких неможливе завершити досудове розслідування.

Необхідність продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою та підставами продовження строку домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою продовження домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 , не заперечували проти задоволення клопотання в частині продовження проте просили змінити умови домашнього арешту, застосувати домашній арешт у нічний час з покладеням обовязків передбачених ст. 194 КПК України. Підозрюваний причетність до інкримінованих злочинів не визнав, від надання показів відмовився.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора який наполяв на задоволенні клопотання, захисника, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_4 , слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 21 вересня 2024 року, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 26 червня 2024 року, якою до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій та виконати інші процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування, підготувати документи та виконати з підозрюваними, захисниками вимоги ст.ст. 290-291 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та розшукових дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні, не є можливим.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після її можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділена потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Ризик продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, те що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, дає наявність підстав вважати, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також, слідчим суддею взято до уваги твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Як встановлено під час судового засідання, на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває. Слідчий суддя звертає увагу, що цей ризик повністю виключити неможливо, а тому при обранні запобіжного заходу він буде взятий до уваги у сукупності із іншими ризиками.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який має непогашену судимість, підозрюється у вчиненні нетяжкого, умисного, корисного злочину проти влласності, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку дії цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

З врахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із забороною покидати місце проживання, в межах строку досудового розслідування до 21.09.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000682 від 05.06.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 із забороною залишати житло без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) в межах строку досудового розслідування - до 21 вересня 2024 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_6 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 21 вересня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1