печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000336, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, клопотання прокурора про продовження строків тримання ОСОБА_7 під вартою та клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000336 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

До обвинуваченої ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 13.02.2024 продовжено до 12.04.2024 включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 діб. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Зокрема, ризик переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності ґрунтується на тому, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі. Враховуючи, що частина державного кордону України не контролюється компетентними органами, ОСОБА_7 може уникнути кримінальної відповідальності через виїзд на територію держави-агресора російської федерації, перехід до місць дислокації військовослужбовців російської федерації на території України. Також існує ризик незаконного впливу на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні. Так, обвинувачена самостійно або через інших осіб, завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, знищення речових доказів та документів. Крім того, обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки серед оточення обвинуваченої є невстановлені співучасники злочину, яких вона може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. У разі застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачена, використовуючи мобільні додатки та пристрої, може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України або продовжити вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується. Існування зазначених ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження. З урахуванням наведеного, просить продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. В обґрунтування клопотання посилався на відсутність зазначених прокурором ризиків, їх недоведеність доказами та абстрактність. Так, ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, на стадії досудового розслідування та стадії судового розгляду виконувала покладені обов`язки, наразі хоче довести свою невинуватість. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які заяви, повідомлення від осіб або інші відомості про те, що обвинувачена впливає на потерпілих, свідків, оскільки з часу внесення відомостей до ЄРДР від 06.07.2022 до застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою остання жодного разу не впливала на свідків. У клопотанні не зазначається, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам. Згідно практики ЄСПЛ ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Також прокурор не може посилатися на обґрунтованість обвинувачення та підтвердження вини ОСОБА_7 у начебто вчиненні нею злочину, оскільки це суперечить ст. 17 КПК України. Зауважив, що 25.06.2019 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним), положення ч. 5 ст. 176 КПК України, яким передбачено, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України. Крім того, 04.04.2024 померла мати обвинуваченої, а остання навіть не може бути присутньої на похороні. Просив звернути увагу на вік обвинуваченої, її стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність родичей.

Обвинувачена ОСОБА_7 також звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу. Обґрунтовуючи клопотання, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, бо докази обвинувачення сфальсифіковані та підроблені, відтак не можуть бути підставою для її тримання під вартою майже 2 роки. Зазначила, що ризик переховування відсутній, оскільки відповідного наміру у неї немає, натомість є бажання довести суду свою невинуватість. При цьому можливість виїхати з м. Києва та України ОСОБА_7 неодноразово мала, однак не скористалася нею. Не втекла навіть отримавши повістку про судове засідання 18.07.2022, де було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу. У висунутому обвинуваченні є посилання на невстановлену групу осіб, з якою ОСОБА_7 нібито вчинила злочин, натомість у листі заступника Правобережного МРВ ОСОБА_8 від 03.08.2022 зазначено, що встановлено особу, з якою вона спілкувалася - ОСОБА_9 , з яким у ОСОБА_7 «сталі стосунки як з цивільним чоловіком». Ризик впливу на свідків відсутній, оскільки останні вже допитані судом. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відсутній, бо немає і першого, натомість його зазначення є порушенням принципу невинуватості. Вказала, що ніколи не притягувалася ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, є добропорядною людиною, яка позитивно характеризується. Зауважила, що з аналогічних справ суди застосовують до обвинувачених домашній арешт та обов`язково заставу. З огляду на викладене просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково дослідивши матеріали справи, письмові клопотання сторони захисту, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризик переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, характеризується підвищеною суспільною небезпекою, оскільки фактично посягає на державний суверенітет, територіальну цілісність, недоторканність та обороноздатність держави, державну безпеку України та її конституційний лад. Обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, у разі визнання її винною, з метою його уникнення, може переховуватись від суду.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слід зазначити, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, а також обвинувачення ОСОБА_7 у наданні представникам спецслужб рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, дані про особу обвинуваченої, зокрема її тривале проживання «на дві родини» - в Києві і в Криму (зі своїм цивільним чоловіком) та намір переїхати в АР Крим, існування у обвинуваченої можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність ризику можливості переховування обвинуваченої від суду, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином суд вбачає з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні інкримінованих їй діянь за попередньою змовою групою осіб, повне коло яких, як зазначив прокурор, наразі не встановлене, тому остання, перебуваючи на волі, може шляхом узгодження дій з іншими особами спотворити, сховати або знищити інформацію, речі та документи, які наразі не відшукані стороною обвинувачення, узгоджувати показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також суд вбачає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченої, в тому числі опосередковано, через інших осіб, на безпосередньо не допитаного судом свідка у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_10 .

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймає під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). Отже, за таких обставин ризик впливу на свідка існує на стадії судового провадження до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

При вирішенні доцільності застосування до обвинуваченої найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, наразі повномасштабне вторгнення рф в Україну продовжується, на теперішній час воєнний стан Указом Президента України від 05.02.2024 року №49/2024, затвердженим Законом №3564-IX від 06.02.2024, з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 продовжено строком на 90 діб. З огляду на вказане суд переконаний щодо продовження існування ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення чи продовження злочину, у якому вона обвинувачується. Зокрема, остання може безпосередньо чи із залученням інших осіб за допомогою мобільних додатків, вчиняти дії, направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, і така діяльність загрожуватиме як життю та здоров`ю невизначеного кола осіб, так і безпеці держави в цілому.

Вказаним ризикам, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, ймовірності та вірогідності їх реалізації, не може запобігти будь-який інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки навіть цілодобовий домашній арешт не зможе убезпечити обвинувачені від впливу на свідка, продовження протиправної діяльності за допомогою залучення інших осіб, із використанням мобільного зв`язку, мобільних додатків для листування.

Доводи сторони захисту таких висновків не спростовують. Судом враховується вік обвинуваченої, її стан здоров`я, місце проживання, смерть її матері та інші обставини, що характеризують її особу, дані про її соціальні зв`язки та спосіб життя, однак такі відомості, не можуть свідчити про відсутність або зменшення відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в умовах продовження збройної агресії рф в України.

Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із конкретними обставинами кримінального провадження, поетапним заявленням сторонами клопотань, не виходить за межі розумного строку, та відповідає потребам забезпечення судового розгляду. Зволікань із розглядом провадження суд не допускає.

З урахуванням викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, оскільки враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе дієво запобігти наявним в провадженні ризикам.

Відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 111 КК України.

При вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом, в межах розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, його наслідки, те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку із нападом збройних сил російської федерації, в інтересах спецслужб якої ОСОБА_7 вчиняла, згідно обвинувачення, дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, високий ступінь ризику ухилення обвинуваченої від суду, з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченої.

З урахуванням викладеного, суд при продовженні застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачає підстав для визначення щодо неї застави як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити до 07 червня 2024 року включно застосований до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3