Провадження № 1-кс/947/9808/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 229 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 229 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт (шляхом заборони права використання, розпорядження та володіння) на речі, вилучені у ході обшуку 19.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі. Пояснив, що зазначені в клопотанні речі були вилучені за місцем проживання підозрюваного .

Власник майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. На їх думку вилучене майно не має відношення до кримінального провадження, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання просили відмовити.

Вислухавши учасників провадження, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № №0000006 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом незаконного використання знаків для товарів і послуг, фірмового найменування, належних компанії AppleInc., що завдало шкоди в особливо великому розмірі.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженню здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Згідно заяви про вчинене кримінальне правопорушення компанії AppleInc. юридичної особи, що створена та існує за законами штату Каліфорнії Сполучених Штатів Америки, компанія є власником прав на торговельні марки, зокрема APPLE (міжнародна реєстрація № 956402), логотип Apple (міжнародна реєстрація № 1378087), AIRPODS (міжнародна реєстрація № 1276160), APPLE WATCH (міжнародна реєстрація № НОМЕР_1 ), що зареєстровані та охороняються відповідно до вимог міжнародних договорів, Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», для товарів багатьох класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, в тому числі для товарів 09 класу, до яких відносяться мобільні телефони, зарядні пристрої, проводи та кабелі, навушники, аудіо обладнання, комп`ютерне обладнання та інші товари.

Разом з тим, виявлено взаємопов?язані міжсобою веб-ресурси, зокрема акаунтиapple.market.opt, apple.market.opt_ в Instagram, через можливості яких рекламувалась та пропонувалась до продажу підозріла продукція для маркування якої використовувались торговельні марки компанії AppleInc.

3 метою перевірки інформації щодо можливих порушень прав інтелектуальної власності компанії AppleInc., через можливості акаунтуapple.market.opt в Instagram було проведено закупівлю зразка такої продукції, а саме: AirPodsPro (2nd generation).

Продаж вказаної продукції здійснюється, зокрема з перерахуванням на карткові банківські рахунки, відкриті на ім?я ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , а доставка продукції проводиться з використанням послуг та зазначенням відправниками задіяних у вчиненні злочину осіб, зокрема ОСОБА_6 .

Проведеним спеціалістом компанії AppleInc. дослідженням придбаного зразку продукції, на які нанесено торговельні марки установлено, що зазначена продукція є контрафактною/фальсифікованою, не відповідає стандартам якості компанії AppleInc. Зазначена продукція вказаною компанією або з її дозволу не виготовлялась, для її маркування протиправно використано належні їй торговельні марки.

В результаті ознайомлення з фото та відео матеріалами, що містяться на вебсторінках зазначених веб-ресурсів установлено, що правопорушники в описах до своїх публікацій зазначають про не оригінальність продукції, що пропонується для продажу, тим самим усвідомлюють, що пропонують для продажу та продають фальсифіковану продукцію, порушуючи права інтелектуальної власності компанії AppleInc.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході розслідування, 19.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого виявлено та вилучено: Мобільний телефон марки «IPhone S» S/n: НОМЕР_2 із чохлом чорного кольору; Ключ від транспортного засобу «Mercedes-Benz».

19.07.2024 постановою старшого детектива ТУ БЕБ в Одеській області зазначені речі та документи було визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні вилученого мобільного телефону оскільки зафіксована на ньому інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилучених технічних пристроїв, при цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказаний телефон використовувався підозрюваним при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочинів у даному провадженні, зокрема через нього відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, він може містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

В свою чергу вилучений транспортний засіб, ключ від якого вилучено, міг використовуватися злочинцями для перевезення контрафактної продукції, а від так є безпосереднім засобом вчинення злочину.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 2,3 ст. 27 ч. 3 ст. 229 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 229 КК України- задовольнити.

Накласти арешт із забороною права використання, розпорядження та володіння на речі, вилучені у ході обшуку 19.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

Мобільний телефон марки «IPhone S» S/n: НОМЕР_2 із чохлом чорного кольору;

Ключ від транспортного засобу «Mercedes-Benz».

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1