Справа № 497/1549/24
Провадження № 1-кп/497/129/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 (ОСОБА_10),

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Болграда, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000263 від 04.05.2024 року за обвинуваченням,

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вулканешти Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова з посвідкою на постійне проживання на території України, за національністю болгарина, який має незакінчену середню освіту, не працює, на підставі ст.89 КК України визнаний таким, що не має судимості, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/22 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ХІ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, у тому числі згідно Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14.02.2024 року строком на 90 діб.

03.05.2024, приблизно о 16:40 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи біля супермаркету «Юність», розташованого за адресою: Одеська область, м.Болград, провулок Кутова, 1, виявив на підвіконні зазначеного супермаркету мобільний телефон марки «iPhone» моделі «11 Pro Max» на 256 Гб, з sim-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_1 у захисному чохлі, що був залишений тимчасово без догляду неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За зазначених обставин ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного телефону, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, таємно викрав зазначений мобільний телефон марки «iPhone» моделі «11 Pro Max» на 256 Гб, вартістю 14 016,66 грн., з sim-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» за абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 225,00 гривень, та захисним чохлом який не становить матеріальної цінності для ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_8 з метою забезпечення можливості розпорядження викраденим майном, відразу після заволодіння вказаним телефоном поклав його до кишені своєї одежі, приховуючи від сторонніх осіб.

Далі, ОСОБА_8 , діючи з метою позбавлення можливості власника викраденого телефону знайти та ідентифікувати його у тому числі за звуковим сигналом або за використанням відповідних пошукових програм, відключив живлення його батареї, перевіз його до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , де з цією ж метою вилучив з вказаного мобільного телефону sim-карту оператора мобільного зв`язку ТОВ Лайфселл» за абонентським номером НОМЕР_1 .

За зазначених вище обставин ОСОБА_8 , остаточно позбавив власника можливості знайти викрадений мобільний телефон, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 14 241,66 гривень.

Вищезазначеними діями ОСОБА_5 (ОСОБА_10) вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 (ОСОБА_10) в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, за зазначеними обставинами визнав в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні висловився щодо наявності усіх підстав для можливості затвердження судом угоди.

26.06.2024 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 (ОСОБА_10) у присутності його захисника ОСОБА_4 з іншого, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Потерпіла - ОСОБА_6 , зі згоди законного представника потерпілої - ОСОБА_7 , надала на ім`я прокурора письмову заяву про надання нею згоди на укладення з підозрюваним ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості. Окрім цього в судовому засіданні потерпіла у присутності матері, також не заперечувала проти укладання цієї угоди, зазначила, що не має до обвинуваченого ніяких претензій, а ні матеріального, а ні морального характеру, телефон був їй повернутий, вона не заперечує проти призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання погодженого в угоді про визнання винуватості

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний (обвинувачений) ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, та на підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнити від відбування покарання з випробуванням. Також покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ) обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ) цілком розуміє права визначені йому п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла особа - ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладання цієї угоди, що також підтвердила в судовому засіданні.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_5 (ОСОБА_10) раніше судимий але його судимість погашена, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, та погоджується про призначення йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 (ОСОБА_10) погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 (ОСОБА_10) з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжні заходи на досудовому розслідування до обвинуваченого не застосовувались. Обвинувачений свої процесуальні обов`язки під час розгляду в суді кримінального провадження виконував належним чином, тому суд не вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого до набрання вироком законної сили будь який запобіжний захід.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням в цьому кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи в сумі 1135,92 гривень.

Речові докази судом розподіляються у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.06.2024 року укладену між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), в присутності його захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) від відбування призначеного йому цим вироком покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-24/8717-ТВ від 08.05.2024 року в розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійки.

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «iPhone» моделі «11 Pro Max» на 256 Гб, золотистого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з прозорим вигорілим чохлом - вважати поверненим потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1