печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0002703, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2014, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ст. 198 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 263, ст. 198 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження №0002703 від 17.05.2014 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ст. 198 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 263, ст. 198 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), перевищенні своїх службових повноважень, поєднаного із погрозою застосування насильства, незаконному проникненні до житла, вчиненому службовою особою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України, за таких обставин.

Наказом начальника ГУМВС України в м. Києві №869 о/с від 20.11.2013 ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора патрульної служби взводу №3 батальйону патрульної служби Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Наказом в.о. начальника ГУМВС України в м. Києві №341 о/с від 30.04.2014 ОСОБА_4 присвоєно спеціальне звання - молодший сержант міліції.

Згідно з ч. 1 Примітки до ст. 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що правоохоронними органами, серед інших, є органи внутрішніх справ.

Таким чином, інспектор патрульної служби взводу №3 батальйону патрульної служби Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 є службовою особою.

14.05.2014 технік-криміналіст НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 дізнався від свого знайомого ОСОБА_7 про те, що в квартирі АДРЕСА_1 громадянин на ім?я ОСОБА_8 займається виготовленням та збутом наркотичних засобів. Дізнавшись про це, у ОСОБА_5 виник умисел на проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою припинення незаконної діяльності громадянина громадянин на ім?я ОСОБА_8 . Готуючись до вчинення злочину, ОСОБА_5 звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , позичивши у нього сигнальний пістолет марки «Екол» та три набої до нього.

Вранці 16.05.2014 ОСОБА_5 запропонував своєму знайомому - інспектору БПС Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 проникнути до квартири АДРЕСА_1 з метою припинення незаконної діяльності громадянина на ім?я ОСОБА_8. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовились, що останній має знайти для них автомобіль. З цією метою 16.05.2014 ОСОБА_6 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_10 та, не доводячи своїх дійсних намірів, попросив знайти автомобіль. О 14 год. 34 хв. ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_11 , оскільки в того був автомобіль «Шкода», та домовився про його використання, при цьому за кермом вказаного автомобіля мав перебувати ОСОБА_11 .

Крім того, 16.05.2014 приблизно о 12 год. 30 хв. інспектор БПС Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 та останні домовились про зустріч.

16.05.2014 приблизно у проміжок часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 зустрівся біля ТЦ «Гулівер» (м. Київ, вул. Спортивна, 12) зі своїм знайомим ОСОБА_5 , раніше невідомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Під час даної зустрічі ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 взяти участь у проникненні до квартири АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_4 погодився.

Приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прибули до будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились у машині. Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зайшли до під?їзду та піднялись на 5 поверх. ОСОБА_5 мав при собі стартовий пістолет «Екол», ОСОБА_6 - кастет та газовий балон, ОСОБА_4 - металеву розкладну палицю типу «телескоп» та одягнув гумові рукавиці. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 припинили подачу електроенергії до квартири АДРЕСА_3 шляхом вимкнення відповідних пристроїв у електрощитку, щоб мешканці квартири вийшли на сходи.

Приблизно о 19 год. 50 хв. з квартири АДРЕСА_1 , вийшов ОСОБА_12 , який тимчасово її винаймав, та його знайомий ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , погрожуючи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 застосуванням насильства та представившись працівниками міліції, примусили останніх повернутись назад до квартири та прослідували за ними.

Приблизно о 20 год. 10 хв. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у квартири АДРЕСА_1 , почали вимагати від осіб, які там знаходились, видати наркотичні засоби. ОСОБА_5 при цьому здійснив постріл з стартового пістолету у стелю. В цей час ОСОБА_4 побачив на столі майнові цінності, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон «Iphone 4» та годинник «Orient», гаманець з грошима у сумі приблизно 300 грн, електронну платіжну картку «Приват-Банк» та у нього раптово виник умисел на заволодіння вказаними речами. Після цього ОСОБА_4 , погрожуючи присутнім у квартирі особам металевою розкладною палицею, діючи умисно, з корисливих мотивів, не повідомляючи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про свій намір, забрав вищевказані матеріальні цінності, після чого залишив квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишили квартиру через декілька хвилин після ОСОБА_4 та поїхали з місця події на автомобілі «Шкода» разом зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не повідомляючи останнім про те, що сталось у квартирі.

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зустрілись з ОСОБА_4 на вулиці Хрещатик, біля «Бесарабського ринку», де ОСОБА_4 передав частину викрадених речей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та останні почали їх незаконно зберігати у себе.

В подальшому у ОСОБА_5 вилучили мобільний телефон «Iphone 4» вартістю 1500 грн, який належать ОСОБА_12 , у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung» вартістю 100 грн та годинник «Orient» вартістю 900 грн, які належать ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відповідно, у ОСОБА_4 - гаманець, який належать ОСОБА_14 .

У судовому засіданні 11.10.2024 обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадження із заявленої підстави, наголошено, що він має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_4 вказав, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, здійснення судового розгляду в загальному порядку він не бажає, така позиція є добровільною.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважала можливим кримінальне провадження закрити.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисники обвинувачених в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про місце, дату та час розгляду справи у передбаченому законом порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор вважали можливим розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження без участі осіб, що не з`явилися.

Судом, з урахуванням думки учасників провадження, того, що всі учасники провадження про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, вирішення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 не перешкоджатиме реалізації прав обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , визнано можливим розглянути заявлене клопотання за такої явки учасників.

Вислухавши позиції сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 16.05.2014 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 365 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і на час постановлення ухвали передбачала та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Санкція ч. 2 ст. 162 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і на час постановлення ухвали передбачала та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Санкція ч. 1 ст. 187 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і на час постановлення ухвали передбачала та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 12 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час подій) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, діяння, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, на час його вчинення було злочином середньої тяжкості, на день проведення судового засідання є нетяжким злочином. Діяння, передбачені ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 187 КК України, на час їх вчинення та на день проведення судового засідання є тяжкими злочинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діянь), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, як і в разі застосування норм Кримінального кодексу України в редакції, що діяли на час вчинення діяння, так і в разі застосування Кримінального кодексу України в редакції станом на день постановлення ухвали, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 162 КК України становить 5 (п`ять) років, а за ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 187 КК України - 10 (десять) років.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 14 вересня 2020 року в справі № 493/1843/16-к, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

ОСОБА_4 в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності нового злочину не вчинив, що вбачається з витягу про судимість від 29.08.2024.

Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, події кримінального правопорушення, з приводу якої ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, мали місце 16.05.2014, відтак на даний час сплинули передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України строки притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд надходить висновку, що кримінальне провадження №0002703 від 17.05.2014, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0002703, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2014, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 187 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1