В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001396, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2024 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестівка Баранівського району Житомирської області, громадянина України, працюючого помічником машиніста електровоза, Локомотивне ДЕПО ст. Шепетівка, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи у розпоряджені командира військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитись від військової служби, о 9 годині 16.01.2024 без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалася у АДРЕСА_2 , та до 10 години 20 хвилин 23.07.2024 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, о 10 годині 20 хвилин 23.07.2024 солдат ОСОБА_3 , з`явився до Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону у м. Біла Церква Київської області.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 діючи добровільно, ініціював укладення угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді та у врученому йому 30.07.2024 повідомлені про підозру.

При укладенні угоди сторони беруть до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. На момент вчинення кримінального правопорушення на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Має статус учасника бойових дій. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Сторони погодились, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання: за ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0001396, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2024 стосовно: ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно за ч. 5 ст. 407 КК України.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є учасником бойових дій, на момент вчинення кримінального правопорушення не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, кримінальним правопорушенням фізичної, майнової та моральної шкоди не завдано та з огляду на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 30 липня 2024 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001396, яке внесене до ЄРДР 07 червня 2024 року стосовно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди про винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_6