КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4744/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05 липня 2024рокупро продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 липня 2024 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , під вартою до 02 вересня 2024 року включно.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (за адресою: АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений є раніше не судимою особою, характеризується позитивно за місцем постійного проживання, та має на утриманні матір пенсійного віку. Захисник вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із її незаконністю та необгрунтованістю. Зазначає, що позиція суду про обгрунтованість доводів прокурора щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого та ризик впливу на свідків, не узгоджується та не підтверджується будь-якими доказами у провадженні. Вважає, що зазначенні в клопотанні прокурора ризики є безпідставними та не доведеними. При продовжені строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не було наведено доказів про існування ризиків. Виходячи з цього, захисник вказує, що висновки суду не грунтуються на доказах досліджених в судовому засіданні. При цьому жодний допитаний на досудовому розслідуванні свідок, не підтвердив вплив на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , тому висновки суду про ймовірність впливу з боку ОСОБА_6 на свідків не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, так як всі свідки сторони обвинувачення допитані. Стверджує, що обвинувачений не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду, тому не може вчиняти вплив на свідків та потерпілого, а ризик знищення або спотворення речових доказів відсутній. Захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу. Вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні. У зв`язку із чим, захисник вважає, що застосування запобіжного заходу, яке не пов`язано із триманням під вартою (домашнього арешту) буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Звернувшись із апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_7 не заявив такого клопотання, яке б узгоджувалося із наведеними вимогами ч. 4 ст. 422-1 КПК України. Прохання розглядати апеляційну скаргу виключно у присутності захисників та обвинуваченого не відповідає змісту ч. 4 ст. 422-1 КПК України, якою передбачено розгляд апеляційної скарги саме за участю сторін, а не лише сторони захисту. За наведених обставин колегія суддів здійснює апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування відправосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність існування заявлених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Продовження найсуворішого запобіжного заходу зумовлене тим, що ОСОБА_6 на даний момент обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, а саме в добровільній участів збройних формуваннях держави-агресор, міцних соціальних зв*язків та офіційних засобів існування не має, а суд першої інстанції вважає доведеними заявлені прокурором ризики, а саме те, що обвинувачений перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим належну процесуальну поведінку, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, характеризується позитивно за місцем проживання, утримує має матір пенсійного віку, саме по собі не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність зазначених ризиків в клопотанні прокурора, колегія суддів вважає непереконливими.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05липня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4