Справа № 143/594/24
Провадження №11-кп/801/1062/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000155, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2024 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 липня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Плисків Погребищенського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 29.05.2024 в обідню пору перебував на території домогосподарства, в якому проживає та яке розташоване в АДРЕСА_1 , де допомагав своїй дружині ОСОБА_8 по домогосподарству.

Того ж дня, близько 15 години між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла суперечка на ґрунті неприязних відносин, оскільки остання постійно дорікаля чоловіка з приводу вживання ним алкогольних напоїв та тим, що він ледачий та нічого не робить по домогосподарству.

В ході даної суперечки ОСОБА_7 розлютився та на ґрунті раптово виниклого умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_8 , схопив ніж, яким чистив буряки та який лежав на столі, біля житлового будинку, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи її настання, нічого не пояснюючи, умисно наніс їй один удар вказаним ножем в область правої передньої частини черевної порожнини, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, яка ускладнилася розвитком внутрішньочеревної кровотечі.

Вказане проникаюче ножове поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки, внутрішньочеревна кровотеча у ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 113/125 від 27.06.2024 являлося небезпечним для життя в момент спричинення, тому належить до тяжких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.»).

Після нанесення вказаної травми ОСОБА_7 , усвідомивши тяжкі наслідки своїх дій, став надавати допомогу дружині ОСОБА_8 до того часу, як її було доставлено до лікарні.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про зміну вироку Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 липня 2024 року в частині зарахування попереднього ув`язнення та запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у строк покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом в порушення положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, а також ч. 5, 7 ст. 72 КК України не вирішено питання про зарахування у строк покарання досудового тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу).

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 подав письмову заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступ учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд розглянув обвинувальний акт відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України резолютивна частина обвинувального вироку повинна містити з-поміж іншого, рішення про залік досудового тримання під вартою.

Частиною п`ятою статті 72 КК України визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Окрім цього, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Установлено, що в межах цього кримінального провадження 29.05.2024 ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому ухвалою слідчого судді від 31.05.2024 до нього було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (а. п. 40-41). Цей же запобіжний захід був застосований до обвинуваченого під час судового провадження у суді першої інстанції (а. п. 46-47) та продовжений до набрання вироком законної сили (а. п. 76-77).

Таким чином у строк покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати попереднє ув`язнення з 29.05.2024 до 31.05.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також на підставі ч. 7 ст. 72 КК України строк цілодобового домашнього арешту з 31.05.2024 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Хоча у цьому провадженні місцевий суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, проте така обставина не знімає з суду обов`язку вирішити питання про зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення та запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відповідно до положень ст. 72 КК України.

Таке неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню), відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 423, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000155, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України змінити в частині зарахування попереднього ув`язнення та запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у строк покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Резолютивну частину вироку доповнити вказівкою про зарахування у строк покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднього ув`язнення з 29.05.2024 до 31.05.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також на підставі ч. 7 ст. 72 КК України строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 31.05.2024 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: