УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 336/3884/22

провадження № 51-3752 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2023 року стосовно неї,

встановив:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування вищезазначених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Разом із поданою касаційною скаргою до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2023 року.

В обґрунтування поважності пропуску зазначеного строку засуджена посилається на те, що апеляційний розгляд відбувся без її участі, а ухвалу апеляційного суду вона отримала лише під час відбування покарання у виправній колонії. Крім того, вказує, що після її звернення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги захисник був призначений центром лише 13 травня 2024 року та проект касаційної скарги останній надав 19 липня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску засудженою строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить із наступного.

З оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що 17 липня 2023 року відбувся апеляційний розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 за участю її захисника ОСОБА_5 . Обвинувачена про час та місце розгляду поданої нею апеляційної скарги була повідомлена, проте до суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду не подавала. Крім того, захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченої. Учасникам судового провадження було роз`яснено порядок та строк оскарження цього судового рішення.

Однак, із касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2023 року засуджена ОСОБА_4 звернулася лише через рік, а саме 23 липня 2024 року (згідно даних на конверті), тобто поза межами строку касаційного оскарження.

Водночас зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що засудженою не наведено будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК України, які б не залежали від її волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

Колегія суддів не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання засудженої на отримання нею копії ухвали апеляційного суду лише під час відбування покарання у виправній колонії. Так, за приписами ч. 2 ст. 426 КПК України, передбачено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Тобто приписи ч. 2 ст. 426 КПК України визначають строк подачі касаційної скарги саме для особи, яка перебуває під вартою.

Проте, як убачається із ухвали апеляційного суду, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, засуджена ОСОБА_4 не перебувала під вартою.

Варто також зауважити, що у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не йдеться про те, що засуджена, яка була повідомлена про апеляційний розгляд та під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції була забезпечена захисником, у розумні інтервали часу вживала заходів, щоб отримати повний текст судового рішення в межах строку на касаційне оскарження.

Інших об`єктивних причин, які завадили засудженій в межах строку на касаційне оскарження, чи якнайшвидше після його закінчення або після отримання ухвали апеляційного суду, звернутися до Суду і, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

За таких обставин Суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження засудженою ОСОБА_4 вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2023 року.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 та 441 КПК України, Суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2023 року відмовити.

Касаційну скаргузасудженої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 липня 2023 року стосовно неї повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3