04 листопада 2024 року Єдиний унікальний № 501/4353/24 Провадження № 1-кп/501/275/24
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/4353/24 провадження 1-кп/501/275/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що надійшов 18 жовтня 2024 року від Чорноморської окружної прокуратури, номер кримінального провадження № 0000691 від 10 серпня 2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнморськ Одеської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, водія ТОВ «АРО ТЕРІС», зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 раніше не судимого

участь у справі приймали: прокурор ОСОБА_4 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин правовідносин.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Так , ОСОБА_3 звинувачується у тому , що 09 серпня 2024 року, приблизно о 12 годині 2 хвилин, в світлий час доби, при ясній погоді, керуючи технічно справним автомобілем марки «HYUNDAI 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини проспекту Миру з боку вул. 1-го Травня, у напрямку вул. Спортивна в м. Чорноморськ.

Рухаючись у лівій смузі проїзної частини по проспекту Миру, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , позначеного дорожнім знаком 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, на якому перебував пішохід малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги зліва-направо відносно руху автомобіля марки «HYUNDAI» 130, водій ОСОБА_3 , своєчасно не зменшив швидкість, не переконався що на пішохідному переході немає пішоходів, не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам та лівою боковою стороною керованого ним автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б» пп. 2.3; п. 18.1, «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01 січня 2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року), якими передбачено:

? п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

? п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

? п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: закритого перелому першої плесневої кітки правої стопи без зміщення відламків.

Дії водія автомобіля марки «HYUNDAI» 130 ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, створювали умови для настання події та перебувають у причинному зв`язку з ДТП.

Водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI» 130 дотримуючись п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настання даної події.

18 жовтня 2024 року Чорноморською окружною прокуратурою до суду скерований обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , за звинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Позиція учасників процесу.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , законним представником потерпілого ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням сторін. Законний представник потерпілого ОСОБА_5 зазначила, що примирились з обвинуваченим, матеріальних моральних претензій до нього не має.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України, оскільки наявні всі передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, з урахуванням норм кримінально-процесуального закону України, суд дійшов до наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно ст. 46 Кримінального кодексу України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ст.ст. 44, 46 Кримінального кодексу України за наявності підстав, передбачених ст. 46 Кримінального кодексу України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст.46 Кримінального кодексу України є обов`язковим.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, згідно ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України, підставу звільнення від

кримінальної відповідальності за ст. 46 Кримінального кодексу України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 44 Кримінального кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Будь-яких обставин, які згідно з кримінальним процесуальним законом перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням, не встановлено.

Висновок суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 вперше вчинено кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України - є кримінальним правопорушенням, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, потерпілий не заявляє жодних претензій до обвинуваченого, у суду наявні всі умови передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Інші питання , які вирішувались судом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не визначалась. Позовні вимоги не заявлялись.

По справі є судові витрати , які підлягають стягненню з ОСОБА_3 ..

Закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз (Постанова ККС ВС від 1 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23).

Долю речових доказів суд вирішує, відповідно до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 46 Кримінального кодексу України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, 314, 369-372, 376, 382-385 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про закриття та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000691 від 10 серпня 2024 року, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14 серпня 2024 року на автомобіль «Hyundai i30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_8 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм ТОВ «АРО ТЕРІС» , судові витрати в сумі 9087.36 грн. на користь держави.

Повний текст ухвали проголошено 4 листопада 2024 року о 9.00 години.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області.

Головуючий