Справа № 761/350/22
Провадження № 1-кп/761/1411/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 14.05.2020, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України

Ухвалою суду від 04 червня 2024 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 02 серпня 2024 року включно.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні оголосив письмові клопотання та просив продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного, під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачених та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, експертів та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше, або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_11 щодо задоволення клопотання прокурора заперечував, аргументувавши порушенням розумних строків тримання особи під вартою. Так, зазначив, що підзахисний майже три роки перебуває під вартою в рамках даного кримінального провадження. Враховуючи наведене, просив зменшити попередньо визначений розмір застави в межах, передбачених законом - 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, або змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме - домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 підтримала виступ захисника ОСОБА_11 та на спростування зазначених прокурором ризиків просила долучити договір оренди житла, укладений із ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , що свідчить про наявність у нього місця проживання в м. Києві та обґрунтовує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт. У свою чергу, за отриманою з відкритих джерел інформацією свідок ОСОБА_14 насправді є кримінальним авторитетом, а надані його дружиною ОСОБА_15 . згідно з протоколом допиту від 18.05.2021 покази, що автомобіль Мерседес був придбаний чоловіком, нівелюють ризик впливу на потерпілих у даному кримінальному провадженні. Вважає, потерпілі та свідки ввели слідство в оману, їх покази містять суперечності. Вказує, що обвинувачення по епізоду ОСОБА_14 не підтверджується належними та допустимими доказами, а відтак, не доводиться й твердження сторони обвинувачення щодо існування злочинної організації. Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність подальшого застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою ОСОБА_5 , не доведені. Більше того, підзахисний має постійне місце проживання, гарантії наявності легальних коштів для проживання, є громадянином Казахстану, відчуває погіршення стану здоров`я, не забезпечений належною медичною допомогою, а відтак, слід критично поставитися до клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки подане у судовому засіданні клопотання аналогічне попереднім. У свою чергу, пред`явлене підзахисному обвинувачення необґрунтоване. Враховуючи наведене, просив частково відмовити у задоволенні клопотання прокурора та визначити помірний для ОСОБА_4 розмір застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, аргументуючи відсутністю в долучених до клопотання додатках доказів, що вказують на причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Також додав, що ризики наведені прокурором у клопотанні формально, без належного обґрунтування. Враховуючи наведене, просив змінити щодо підзахисного запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт або зменшити заставу до передбаченого законом розміру.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_16 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового засідання, до суду не прибула. Разом з тим, через канцелярію суду 25.07.2024 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю. Так, захисник вказує, що ОСОБА_6 за весь час здійснення щодо нього кримінального провадження не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не перебував у розшуку, за першою вимогою слідчого та прокурора прибував на допити, отримавши клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою самостійно прибув до суду для розгляду вказаного клопотання; не вчиняв дії, спрямовані на знищення, спотворення чи псування речей і документів, які б мали важливе значення для даного провадження; не впливав на свідків, потерпілих та інших учасників провадження, не перешкоджав провадженню іншим чином та не вчиняв нових кримінальних правопорушень. Більше того, долучені до клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 докази свідчать про непричетність підзахисного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Наразі відсутня потреба у застосуванні щодо ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Так, останній є єдиним годувальним в сім`ї, на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, а також батьки. Наведене свідчить про наявність у підзахисного міцних соціальних зв`язків. До поміщення його під варту проходив стажування з метою подальшого працевлаштування. Раніше ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, а відтак, ризик подальшого вчинення кримінальних правопорушень не знаходить свого підтвердження.

Також адвокат звертає увагу, що за час перебування у умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» у ОСОБА_17 погіршився стан здоров`я. Із отриманих результатів медичних обстежень вбачається, що для підтримання нормального стану здоров`я ОСОБА_6 необхідно забезпечити його постійне лікування, а відтак, подальше тримання його під вартою становить загрозу для його життя.

Таким чином, заявлене прокурором клопотання про продовження стосовно підзахисного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає необґрунтованим, так як відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставами для застосування будь-якого запобіжного заходу. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться в групі ризику, перебуваючи в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», беручи до уваги терміни перебування під вартою, мінімізацію ризиків з плином часу, наявність міцних соціальних зв`язків, утриманців, постійного місця проживання, належна процесуальна поведінка, відсутність даних про порушення процесуальних обов`язків, просить змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою. Звернув увагу, що він упродовж всього провадження демонстрував належну процесуальну поведінку, має сім`ю та постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захисника та зазначив, що ОСОБА_14 створював йому «проблеми» поки він перебував в ДУ «Київський слідчий ізолятор», при цьому про нього було опубліковано близько 4000 замовних статей у всесвітній мережі Інтернет. В цілому пред`явлене йому обвинувачення є надуманим.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав своїх захисників та додав, що стан його здоров`я суттєво погіршився, надати належну допомогу в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» лікарі не можуть, однак і ухвали про доставлення його до медичного закладу та проведення належного лікування згідно встановленого діагнозу уповноваженими особами виконані не були.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, а також оцінивши доводи захисниці ОСОБА_16 , викладені у клопотанні про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які утворюють сукупність тяжких та особливо тяжких злочинів, покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, та усвідомлення ними цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються.

При цьому колегією суддів у контексті вирішення питання щодо наявності ризику вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, враховується, що в рамках інших кримінальних проваджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підозрюються у вчиненні умисних кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, зокрема таких, які пов`язані із застосуванням насильства. Більш того, як раніше повідомляв обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду 04 серпня 2023 року його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 115 КК України. Разом з тим, судом також враховується, що на даний час триває процес апеляційного оскарження такого вироку, а отже, вказаний вирок не набрав законної сили.

При цьому, суд нагадує про те, що свідки та потерпілі у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання ризику вчинення незаконного тиску на останніх.

Так, твердження захисниці ОСОБА_9 надані у судовому засіданні з приводу свідка ОСОБА_18 , який, як встановлено із відкритих джерел, є «кримінальним авторитетом», не сприймається судом, оскільки їх походження неможливо перевірити, такі дані отримані не з офіційних джерел, а тому, не можуть обґрунтовувати чи спростовувати важливі для даного кримінального провадження обставини та факти. Понад це, така особа ще не була допитана в ході судового розгляду, а отже і не розпочався процес з`ясування достовірності показань такого свідка.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожного окремо, на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, колегія суддів враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи наявні ризики, колегія суддів доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

При цьому, зазначені у клопотанні захисниці ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу доводи щодо попередньої належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не переважають наявних ризики, та не можуть слугувати єдиною і визначальною підставою для звільнення останнього з-під варти.

Висунення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожному окремо обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у разі застосування до кожного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, колегія суддів, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшла до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до кожного обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Висунення ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини, за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_4 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також судом враховуються доводи сторони обвинувачення, зокрема і щодо ризику вчинення нового кримінального правопорушення, в контексті того, що ОСОБА_4 , окрім статусу обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження, одночасно також має статус обвинуваченого, щодо якого вже ухвалено обвинувальний вирок за вчинення особливо тяжкого злочину в рамках іншого кримінального провадження, а також статус обвинуваченого, у іншому кримінальному провадженні, у вчинені ряду кримінальних правопорушень, які утворюють сукупність нетяжкого та тяжкого злочинів.

Крім того, при вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, суд враховує фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 , поєднаних із насильством та погрозою застосування насильства, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Висунення ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду підтверджених даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_5 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі надані суду відомості щодо орендованого житла та можливості працевлаштування, не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки, зокрема колегія суддів враховує, що обвинувачений, крім того, що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України в рамках даного кримінального правопорушення, також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України в рамках іншого кримінального правопорушення, при цьому в рамках того кримінального правопорушення зібрана стосовно ОСОБА_5 кількість доказів, була визнана прокурором достатньою для складання обвинувального акту.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи тривалість перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що на даному етапі судового розгляду стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 доцільним буде зменшити раніше визначений розмір застави та встановити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого, у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_5 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави що щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину може становити від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас, у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, аналізуючи рішення ЄСПЛ, зокрема «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 суд приходить до висновку, що хоча, у відповідності до положень Конвенції розмір застави повинен оцінюватися, як правило, з огляду на особу обвинуваченого і його майновий стан, за певних обставин не буде безпідставним врахування також і завданої шкоди, відповідальність за яку покладається на обвинуваченого - при цьому такий підхід був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що не суперечить пункту 3 статті 5 Конвенції.

В контексті цього питання судом враховується ґрунтовність ризиків, на які вказує прокурор, при цьому судом також береться до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні сукупності тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна, яка може бути призначена останньому у разі доведення його винуватості, пов`язаних із застосуванням насильства щодо потерпілого та погроз застосування насильства щодо близьких родичів потерпілого, і таке насильство, відповідно до формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вчинено у складі злочинної організації, що ще більше підвищує негативні наслідки такого кримінального правопорушення для суспільства.

Разом з тим, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Висунення ОСОБА_6 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_6 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , перебування його у шлюбі, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання, посередньої характеристики з місця утримання, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Також колегія суддів при вирішенні щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 бере до уваги, що жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала. Наявність житла у ОСОБА_6 в м. Києві, сама по собі не може бути підставою для висновку, що останній не буде порушувати процесуальні обов`язки, а його поведінка буде належною.

Враховуючи вказані факти, суд справедливо доходить до висновку, що зміна запобіжного заходу ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, не лише не зможе запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України, але й може зашкодити суспільному інтересу та завдати шкоди правам та охоронюваним законом інтересам потерпілих у даному провадженні.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 для запобігання ризикам, наведеним вище, з огляду на що клопотання захисника ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховуються вік та стан здоров`я кожного з обвинувачених, відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в умовах тримання під вартою - відсутні.

При цьому, суд звертає свою увагу і на той факт, що у своїх запереченнях на клопотання прокурора, сторона захисту посилається на практику Європейського суду і вказує на недопустимість обґрунтування продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посиланням на тяжкість обвинувачення.

Суд погоджується з твердженнями захисників, що сама по собі тяжкість обвинувачення дійсно не може бути єдиною підставою для застосування та продовження тримання особи під вартою, ні з точки зору вимог Конвенції, ні з точки зору уявлення колегії суддів про справедливе та мотивоване рішення про застосування до особи виняткового запобіжного заходу.

Разом з тим, згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Так, у рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. Водночас, колегія суддів наголошує, що при винесенні рішення не спирається виключно на тяжкість обвинувачення, проте оцінює всі доводи сторін та докази якими вони ці доводи обґрунтовують в сукупності, де тяжкість обвинувачення є лише одним з факторів, що беруться до уваги.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_16 та її підзахисного, обвинуваченого ОСОБА_6 , про необхідність зменшення раніше визначеного обвинуваченому розміру застави, який колегія суддів вважає достатнім для належного забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів приходить до таких висновків.

В контексті цього питання судом враховується ґрунтовність ризиків, на які вказує прокурор, при цьому судом також береться до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні сукупності тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна, яка може бути призначена останньому у разі доведення його винуватості, пов`язаного із застосуванням насильства щодо потерпілого та погроз застосування насильства щодо близьких родичів потерпілого, і таке насильство, відповідно до формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті вчинено у складі злочинної організації, що ще більше підвищує негативні наслідки такого кримінального правопорушення для суспільства.

Разом з тим, судом враховується строк, протягом якого обвинувачений перебуває під вартою в рамках даного кримінального провадження, його процесуальна поведінка, зокрема і поведінка продемонстрована в ході судового розгляду кримінального провадження в судових засіданнях, а також надані захисником документи на підтвердження наявності у обвинуваченого соціальних зв`язків у м. Києві, окрім його родини, зокрема осіб, які готові гарантувати внесення частини застави за обвинуваченого та осіб, готових працевлаштувати ОСОБА_6 у разі внесення останнім визначеної судом застави, а також позитивні характеристики обвинуваченого від вищезазначених осіб.

Враховуючи викладене та визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, суд з урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, вважає за можливе зменшити раніше визначений обвинуваченому розмір застави, та приходить до переконання, що на даному етапі судового розгляду, ОСОБА_6 слід визначити розмір застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, враховуючи, що зазначений розмір застави, у сукупності з вищезазначеними факторами, буде належною гарантією того, що у разі його сплати, ОСОБА_6 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченого, підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 суд не вбачає.

Разом з тим, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Строк дії ухвали слід встановити до 27 вересня 2024 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 27 вересня 2024 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 27 вересня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року у справі №761/350/22.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 27 вересня року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року по справі №761/350/22.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченими, захисниками.

Повний текст ухвали оголосити 02 серпня 2024 року о 10 год. 40 хв.

Судді: