Справа № 462/5787/23
провадження 1-кп/462/250/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

законного представника - ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

встановив:

прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що таким вчинено суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, під час скоєння якого він страждав тяжким психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим дефектом, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Судом встановлено, що 31.05.2023 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що розташоване у АДРЕСА_2 , у зв`язку із відкриттям відносно нього виконавчого провадження № 70378489 від 21.11.2022 року на підставі постанови № ЕГА 746477 від 12.08.2022 року (завідомо неправдивий виклик поліції ст. 183 КУпАП), зайшов у службовий кабінет № 5, де службові обов`язки відповідно до наказу № 1005/03 від 29.12.2022 року виконує головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_7 , безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою, почав в образливій формі висловлювати претензії до перебуваючої на робочому місці ОСОБА_7 щодо відкритого відносно нього виконавчого провадження, з висловленням грубої нецензурної лайки на її адресу. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 та інші присутні особи у приміщенні Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції зробили ОСОБА_6 зауваження, у відповідь на що ОСОБА_6 , ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, підійшов до столу, на якому знаходився монітор комп`ютера марки «SAMSUNG», серійний номер НОМЕР_1 , та клавіатура марки «LOGITECH», серійний номер НОМЕР_2 , що є складовими комп`ютера «BRAIN Business» C500 U0482839, діючи безпричинно, руками штовхнув їх, внаслідок чого монітор комп?ютера марки «SAMSUNG» та клавіатура марки «LOGITECH» впали на підлогу, чим спричинив матеріальну шкоду Залізничному відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що розташоване у м. Львові, на загальну суму 20 520 гривень. Після цього ОСОБА_6 , проявляючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно продовжував висловлювати грубу нецензурну лайку на адресу працівника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_7 . Під час вказаних дій з боку ОСОБА_6 , працівники Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_6 та намагалися припинити його дії хуліганського характеру, силою обмежуючи його рухи та перешкоджаючи активним хуліганським діям, на що ОСОБА_6 вчинив активний фізичний опір, а саме, відштовхував вищевказаних громадян, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , влаштував з ними шарпанину та завдавав їм ударів ногами.

Під час судового розгляду прокурор клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання заперечила, вважає таке є безпідставним і просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що протягом розгляду клопотання ОСОБА_6 поводить себе адекватно, заперечує вчинення ним будь-яких протиправних дій, зокрема, які підпадають під озаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 зазначив, що не підтримує клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно брата ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив причетность до суспільно небезпечного діяння, просить відмовити в задоволенні клопотання.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що на примусовому виконанні Залізничного ВДВС перебувало виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_10 на користь УПП у Львівській області у розмірі 1 700 грн. 31.05.2023 року близько 16.00 год. ОСОБА_6 вірвався до неї в кабінет, який знаходиться на третьому поверсі по АДРЕСА_2 , під № 5 та почав кричати чому не знімають арешт, виражався нецензурними словами, за секунду часу підбіг до монітору та розбив його правою рукою, почав розкидати всі провадження, які були в неї на столі, також розбив клавіатуру та почав втікати, вона була в шоковому стані, почала кричати, щоб його затримали. На той момент у кабінеті була пані ОСОБА_11 , яка працює прибиральницею. Коли ОСОБА_10 почав втікати його затримали ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які є працівниками Залізничного ВДВС, вона в цей час викликала поліцію. До події ОСОБА_6 приходив приблизно тричі до неї у кабінет на рахунок арешту, також кричав, вона пробувала пояснила, що йому потрібно робити, однак він ніби її не чув, поводив себе неадекватно.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 неодноразово приходив у Залізничний ВДВС, кожного разу його прихід супроводжувався гучною лайкою та криками. 31.05.2023 року близько 16.00 год. ОСОБА_6 в черговий раз прийшов до Залізничного ВДВС, а саме у кабінет № 5, він сидів у себе в кабінеті № 9, почувши гуркіт та крики ОСОБА_7 , він вийшов на коридор та побачив, що ОСОБА_6 втікає, він з колегою ОСОБА_12 намагалися його зупинити, він чинив супротив, шарпався, намагався вирватись, поводив себе неадекватно, погрожував йому безпосередньо та ОСОБА_7 , виражався нецензурними словами. Вони положили його на землю, тримали за руки і за ноги до приїзду поліції, він продовжував чинити супротив. В цей час ОСОБА_7 викликала поліцію та пояснила їм з колегою, що ОСОБА_6 кричав на неї, пошкодив техніку, розкинув матеріали виконавчого провадження та намагався утекти. Також зазначив, що ОСОБА_6 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Ні він ОСОБА_6 , ні ОСОБА_6 йому тілесних ушкоджень не наносив, однак останній наносив тілесні ушкодження його колезі ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 неодноразово приходив до Залізничного ВДВС, інколи був цілком адекватним, а інколи поводив себе ніби в стані алкогольного сп`яніння. Зранку 31.05.2024 року він вимагав від державного виконавця ОСОБА_7 , щоб йому розблокували рахунки, на що йому було завжди надавалось аргументовану відповідь, однак він починав кричати, висловлювався не цезурними словами, ображав та погрожував, на зауваження та прохання заспокоїтись не реагував. Пізніше в цей день, приблизно о 15.00 год. -16.00 год., він перебував у своєму кабінеті, що знаходиться поруч із кабінетом потерпілої ОСОБА_7 та почув гуркіт. Вийшовши із кабінету, він почув крики останньої, яка просила зупинитись, при вході до кабінету ОСОБА_7 він стикнувся із ОСОБА_6 . Зайшовши до її кабінету, він побачив, що монітор комп`ютера та клавіатура розтрощені, папери розкидані, а ОСОБА_6 кричить. На його вимогу зупинитись та дочекатись приїзду поліції, останній відмовився, продовжував хамити, тому він перегородив йому вихід. Потім ОСОБА_6 почав шарпати його за руки, видиратися, копатись ногами. Він покликав на допомогу ОСОБА_9 , який допоміг йому затримати ОСОБА_6 Утримували останнього до приїзду поліції. Також зазначив, що він тілесні ушкодження ОСОБА_6 не наносив, сам звертався за медичною допомогою та знімав побої, які наносились ОСОБА_6 , із заявою відносно ОСОБА_6 до поліції не звертався, дану довідку долучав в межах даного кримінального провадження.

Крім зазначених показів, вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні: заявою начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 31.05.2023 року, протоколом огляду місця події від 31.05.2023 року з фототаблицею до нього, на яких зображено кабінет з розкиданими паперами та клавіатурою, а також побитий монітор, та висновком судово-психіатричного експерта № 720 від 14.07.2023 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 720 від 14.07.2023 року ОСОБА_6 на даний час страждає тяжким психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим дефектом, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_6 також страждав тяжким психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим дефектом, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних дій згідно ст. 192 КК України. Зокрема, при обгрунтуванні психічного стану ОСОБА_6 , експертом було зазначено, що психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії маніфестувало у 2003 році параноїдною симптоматикою, яка супроводжувалася неадекватною поведінкою. Захворювання набуло безперервного характеру з частими загостреннями. Ремісії нетривалі, поверхневі, неякісні. Всього 16 разів лікувався стаціонарно в ЛОКПЛ. Під час загострень, окрім параноїдної симптоматики, спостерігається підвищена збудливість, агресивна поведінка по відношенню до оточуючих. Госпіталізація в психіатричну лікарню в переважній більшості здійснювалися бригадою екстренної медичної допомоги в супроводі працівників поліції. Наявні у нього психічні порушення відносяться до тяжкого психічного розладу, при якому особа не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи характер перебігу захворювання, часті загострення, які супроводжуються агресивною, неконтрольованою поведінкою та характер скоєного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вбачається із змісту ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ч. 4. ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Частиною 1 ст. 503 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру. Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене КК України у стані неосудності, та психічний стан його здоров`я на даний час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому стосовно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, ст. 92-94 КК України, суд

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Скасувати накладений арешт ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2023 року монітор комп`ютера марки «Samsung», серійний номер НОМЕР_3 , клавіатуру марки «Logitech», серійний номер 1905зс5276m8 та фрагменти до вказаної клавіатури, які вилучені в ході огляду місця події 31.05.2023 року на АДРЕСА_2 та повернути власнику.

Речові докази: монітор комп`ютера марки «Samsung», серійний номер НОМЕР_3 , клавіатуру марки «Logitech», серійний номер 1905зс5276m8 та фрагменти до вказаної клавіатури - повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1