УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 120 231 001 000 017 59 від 09.05.2023,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 01.05.2024 про закриття кримінального провадження № 120 231 001 000 017 59 від 09.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України звернувся потерпілий ОСОБА_3 .

На думку потерпілого, рішення про закриття кримінального провадження є необґрунтованим, оскільки слідчим не вчинено слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, ініціатор скарги просив вищезазначену постанову слідчого скасувати.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив задовольнити, з наведених у ній підстав.

Слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника, дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження № 120 231 001 000 017 59 від 09.05.2023, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Особа, яка звернулась із скаргою, у силу ст. 55 КПК є потерпілим, отже, наділена правом оскарження рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи з вказаної вимоги, слідчий під час досудового розслідування шляхом проведення комплексу слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження має з`ясувати обставини кримінального правопорушення, зібрати докази та перевірити їх для прийняття законного та обґрунтованого процесуального рішення.

Слідчий суддя також бере до уваги, що у силу ст. 110 КПК постанова слідчого має містити відомості про зміст обставин, які є підставою для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Отже, висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, наданні їм належної правової оцінки.

Виконання зазначеного обов`язку покладено на слідчого, як на особу, якою здійснюється досудове розслідування.

Постановляючи рішення від 01.05.2024 про закриття кримінального провадження № 120 231 001 000 017 59 від 09.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК, слідчий посилається на те, що у кримінальному провадженні відсутня подія кримінального правопорушення.

У той же час, у рішенні слідчий не зазначив проведені ним під час досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, спрямовані на перевірку доводів заяви та встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

З наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що у продовж строку досудового розслідування слідчий не провів увесь необхідний обсяг слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, не з`ясував в повному обсязі усі фактичні обставини та передчасно закрив кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що слідчий у судове засідання не з`явився, доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, що є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав, у зв`язку з цим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов висновку, що доводи ОСОБА_3 відповідають дійсності.

З огляду на зазначене, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, що має наслідком її скасування.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 01.05.2024 про закриття кримінального провадження № 120 231 001 000 017 59 від 09.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1