Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________
Справа № 490/7146/23
В И Р О К

Іменем України

30 липня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 від 11.04.2023р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, пенсіонер, інвалід 2-ї групи, не одружений, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньо - спеціальною освітою, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор - ОСОБА_4 , представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2023 року близько 18 год. 20 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 знаходився у приміщенні тамбуру квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , з якою в останнього були неприязні стосунки. В ході конфлікту, що відбувався між ОСОБА_3 з ОСОБА_7 у обвинуваченого виник злочинний умисел направлений на нанесення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи злочинний намір, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та завдання невизначеної шкоди здоров`ю останній, ОСОБА_3 тримаючи в обох руках два предмети схожі на ножі, штовхнув обома руками ОСОБА_7 , яка від цього здійснила крок назад від вхідної двері в бік квартири. Після чого, потерпіла ОСОБА_7 для захисту від удару підняла праву руку до обличчя, в цей момент ОСОБА_3 здійснив удар предметом схожим на ніж в область правого передпліччя.

В подальшому потерпіла ОСОБА_7 вибігла на двір будинку, з метою уникнення подальшого конфлікту із ОСОБА_3 та сховалась у під`їзді сусіднього будинку.

ОСОБА_3 внаслідок вчинених протиправних дій, заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді різаної рани нижньої третини правого передпліччя з переходом на долонню поверхню, з пошкодженням променевого нерву, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, винним себе визнав частково. ОСОБА_3 суду повідомив, що з 2016 року по червень 2022 року вони з ОСОБА_8 проживали разом однією сім`єю. Під час сумісного проживання він почав хворіти, а приводом до розірвання відносин між ними став заповіт, згідно якого після його смерті все його майно спадкує його син. Він впевнений, що всі хвороби спровокувала потерпіла для отримання його майна, а одразу після оформлення ним заповіту, зрозуміла що отримати майно вона не зможе, тож покинула його. Після їх розлучення він почав помічати, що деякі його речі залишились у ОСОБА_8 , що в свою чергу його дратувало. 07.04.2023 року в вечорі він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи при собі 2 ножа пішов до потерпілої з метою з`ясування відносин, що склались між ними. Коли він прибув до квартири ОСОБА_8 , вона відчинила йому двері і він штовхнув її, щоб потерпіла не змогла одразу зачинити двері та почав виказувати своє невдоволення, для власної впевненості він тримав в руках 2 ножі. Побачивши його потерпіла стала розмахувати руками і можливо сама порізалась об ніж який він тримав. Після цього потерпіла вибігла з квартири і він прослідував за нею, але не здогнав. Повністю обставини він не пам`ятає, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Дуже жалкує про те що сталося, просив суд строго його не карати та вказав, що щиро кається.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила суду, що вони дійсно проживали з ОСОБА_3 разом, він постійно хворів, вона лікувала його, піклувалась про нього. Приблизно в літку 2023 року їх стосунки припинились і з цього часу ОСОБА_3 її періодично ображав, а 07.04.2023 року близько 18 год. 00 хв. вона знаходилась вдома та почула дзвінок в її двері, відкривши двері вона побачила ОСОБА_3 у якого в руках було 2 великих ножа, він почав її штовхати і кричати. В ході цих дій ОСОБА_3 хотів вдарити її по лицю ножем, однак вона встигла прикрити своє лице рукою і удар прийшовся по руці. В неї почалась дуже сильна кровотеча, після чого їй вдалось вибігти на подвір`я і вона сховалась в сусідньому будинку, після чого приїхала швидка допомога та поліція. Крім того потерпіла вказала, що ОСОБА_3 в ході своїх протиправних дій крім нанесення їй тілесних ушкоджень пошкодив і її майно, а саме розбив телевізор, вікно, газову плитку та інше майно;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що потерпіла її сусідка та 07.04.2023 року вона знаходилась вдома та почула крик і вибігла в коридор та побачила ОСОБА_3 в якого було два ножі в руках, на її запитання він не відповідав. Вона зайшла до себе в квартиру та чула гуркіт в квартирі ОСОБА_7 . У вікні вона побачила як потерпіла сидить на лавочці без взуття;

- показами свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що 07.04.2023 року вона знаходилась вдома та почула шум, подивилась у вікно та побачила як з під`їзду вибігає ОСОБА_7 в крові і за нею біг ОСОБА_3 в якого щось було в руках;

- даними з витягу з ЄРДР від 27.06.2023 року згідно якого 11.04.2023 року о 21:34:06 годині було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що , 07.04.2023 року о 18 год. 20 хв., невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 спричинила тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правого передпліччя з пошкодженням променевого нерву гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 72);

- даними з рапорту чергового відділення поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 11.04.2023 року, згідно якого 11.04.2023 року о 19:52 годині на надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що 07.04.2023 року близько 18:20 години ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження гр. ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 73);

- даними з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.04.2023 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомила, що 07.04.2023 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 74);

- даними з протоколу огляду місця події від 26.06.2023 року з таблицею зображень, згідно якого було проведено огляд квартири за адресою:

АДРЕСА_2 , а саме місця де були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Під час проведення огляду нічого не було виявлено та вилучено (т. 1 а.с. 76 - 82);

- висновком експерта № 329 від 10.05.2023 року., згідно якого у ОСОБА_7 має місце тілесне пошкодження у вигляді різаної рани нижньої третини правого передпліччя з переходом на долонню поверхню, з пошкодженням променевого нерву. Дане тілесне пошкодження могло утворитися від однієї дії будь - яким предметом маючим гостро - ріжучий край, не виключено клинком ножа. Утворення даного тілесного пошкодження в строк вказаний в постанові 07.04.2023 року, не виключається. По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Будь-яких судово-медичних даних про конструктивні особливості предмета яким було спричинене дане тілесне пошкодження не мається. При нанесенні даного тілесного пошкодження потерпіла могла бути звернена передньою стороною тіла до нападника. Дане тілесне пошкодження характерне для самооборони потерпілої (т. 1 а.с.83 - 85);

- висновком експерта № 569 від 07.07.2023 року, згідно якого у ОСОБА_7 має місце тілесне пошкодження у вигляді різаної рани нижньої третини правого передпліччя з переходом на долонню поверхню, з пошкодженням променевого нерву. Дане тілесне пошкодження могло утворитися від однієї дії будь - яким предметом маючим гостро - ріжучий край, не виключено клинком ножа. Утворення даного тілесного пошкодження в строк вказаний в постанові 07.04.2023 року, не виключається. По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Механізм утворення даного тілесного пошкодження відповідає умовам зазначеним в протоколі слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 від 27.06.2023 року (т. 1 а.с. 92 - 94);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_3 , як чоловіка, який 07.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , вийшов з під`їзду та в руках тримав ніж (т. 1 а.с. 95 - 97);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 , як чоловіка, якого 07.04.2023 року вона бачила за адресою: АДРЕСА_2 , в під`їзді на сходинках шостого поверху, який тримав в руках два ножі (т. 1 а.с. 99 - 101);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_3 , як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який 07.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , вибіг на подвір`я з ножем в руках та біг за її сусідкою ОСОБА_7 , яка проживає в квартирі № 57 (т. 1 а.с. 103 - 105).

Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.

Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову позицію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 9 КПК України, на слідчого, прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин. Обов`язковими елементами складу злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою та є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин зазначених в обвинувальному акті.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого йому обвинувачення, що було роз`яснено учасникам процесу в судовому засіданні.

Керуючись вимогами ст. 94 КПК України, суд, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, установлених судом.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я і визнає його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає: визнання своєї провини, щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання суд визнає, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив злочин, неодружений, інвалід 2 групи, на психіатричному обліку не знаходиться, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, пенсіонер, за місцем проживання характеризується посередньо, критично ставиться до вчиненого кримінального правопорушення, вказував суду, що не бажав і не передбачав настання таких наслідків.

Згідно досудової доповіді, складеної Центральним районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області, орган пробації прийшов до наступного висновку: за результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб також середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 є можливим без ізоляції від суспільства, тому доцільно застосовувати звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Таким чином, суд, з урахуванням особи обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, приходить до висновку, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості і мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.

Представником потерпілої ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_5 до початку судового розгляду було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 0000 грн. та про стягнення майнової шкоди в розмірі 23 038, 13 грн. на користь потерпілої.

В обґрунтування позову представник потерпілої зазначив, що ОСОБА_3 в ході вчинення кримінального правопорушення крім нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 завдав шкоди майну потерпілої, а саме: пошкодив металопластикове вікно вартістю 2 315,83 грн., телевізор 32 «KIVI 32H740NB вартістю 6 082,50 грн., плиту газова GRETA KGE 52 LG 33W вартістю 7 362,48 грн. та роутер TP-Link DECO M5 АС1300 вартістю 4 999,92 грн. Сума майнової шкоди, яка була спричинена потерпілій ОСОБА_7 складає: 2277,40 грн (фіскальні чеки купівлі ліків, які є в наявності) + 2 315,83 грн. (вартість металопластикового вікна) + 6 082,50 грн. (вартість телевізору) + 7 362, 48 грн. (газова плита) + 5 999,90 грн. (вартість роутера). Також, внаслідок вчинення суспільно - небезпечних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_7 були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, позивач оцінює в 50 000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із матеріалів справи встановлено, що саме ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України). При вирішенні цивільного позову суд керується нормами ст.ст. 127-129 КПК України та цивільного законодавства, зокрема, ст.ст. 1166-1168 ЦК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково.

Представником потерпілої ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_5 до цивільного позову додано копії фіскальних чеків на підтвердження понесення нею витрат на лікування ОСОБА_7 (від 22.05.2023р. № , від 24.05.2023р. № 81713, від 19.05.2023р. № 109398) також надано копії чеків на підтвердження понесення витрат майнової шкоди ОСОБА_7 (від 16.08.2023р. № 3503, від 16.08.2023р. № 0025679).

Суд не приймає до уваги фіскальні чеки, надані представником потерпілої на підтвердження понесення витрат на лікування ОСОБА_7 , оскільки відсутні докази на підтвердження необхідності у придбані вказаних препаратів та взагалі їх призначення за медичними документами.

Також суд не приймає до уваги фіскальні чеки, надані представником потерпілої на підтвердження понесення витрат на придбання майна, оскільки відсутні фактичні дані про пошкодження вказаного майна під час вчинення злочину, ступень його пошкодження. Крім того згідно протоколу огляду місця події від 26.06.2023 року з таблицею зображень, згідно якого було проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме місця де були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 , відсутні дані про наявність пошкодженого майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди залишились недоведеними, тому в цій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи заявлений представником потерпілої цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що з врахуванням глибини моральних страждань потерпілої та з врахуванням доведеності, відповідно до ст. 1167 ЦК України, позов підлягає частковому задоволенню.

У даному випадку, на переконання суду, розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 25 000 грн. буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 23 038,13 грн.- відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Речові докази по справі: цифровий носій інформації - флеш - носій, на якому зафіксовано слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_7 від 27.06.2023 року, який поміщено до паперового конверту та запаковано, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1