БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1366/24
Провадження № 1-кп/497/119/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання захисника щодо закриття провадження

08.10.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні №0000222 від 12.04.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Виногрдівка Болградського району Одеської області, зі слів українську розуміє добре, але розмовляти бажає в суді російською, оскільки його рідна мова - гагаузька, має неповну середню освіту (9класів), офіційно непрацевлаштований, неодружений, але проживає у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, від яких народилося двоє дітей, які є малолітніми, батьківство відносно них він не встановлював, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , був судимий:

- 19.09.2012р. вироком Болградського районного суду Одеської області за ст.ст.187ч.3,153ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7р.6міс. з конфіскацією майна, був зівльнений умовно-достроково за ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19.09.2017р.,

- який обвинувачується за ст.185ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду з Болградської окружної прокуратури Одеської області 11.06.2024р. надійшов вищевказаний обвинувальний акт з доданими матеріалами у криміналоьному провадженні відносно ОСОБА_4 , який, маючи непогашену судимість за вироком Болградського районного суду Одеської області від 19.09.2012р., обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення повторно - за ч.4ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 20.03.2024р. приблизно о 23:00 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у будинку АДРЕСА_2 , спільно з його власником ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючисвій намір на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим що потерпілий ОСОБА_7 заснув та тимчасово втратив контроль за належним йому майном, діючи повторно таємно викрав з внутрішньої кишені верхнього одягу потерпілого його мобільний телефон марки «РОР 5 LTE», модель: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМН1 2: НОМЕР_3 , вартістю 1793 гривні, з sim-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», та у силіконовому чохлі, які матеріальної цінності для потерпілого не становили, та з викраденим майном покинув місце події, розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду в розмірі вартості викраденого майна.

Щодо крадіжки в умовах дії воєного стану, то, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти Держави України, на території України був впроваджений воєнний стан Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022р., що був затверджений ЗУ №2102-ІХ від 24.02.2022р., на всій території України з 24.02.2022р. - стан строком на 30 діб, та наступними Указами Президента України, які були затверджені відповідними Законами України, цей строк було неодноразово безперервно продовжено, останній раз до 09.11.2024р.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4ст.185 КК України, за правовою кваліфікацією: таємне викрадення чужого манна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах военного стану.

В ході судового засідання з розгляду обвинувального акту по суті, від захисника надійшло письмове клопотання, підтримане в суді обвинуваченим, прокурором та потерпілим яким захисник просить закрити це кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України, посилаючись на декриміналізацію дій, інкримінованих обвинуваченому.

При цьому потерпілий стверджував, що претензій матеріального та морального характеру в нього до обвинуваченого немає.

Прокурор, не заперечуючи проти задоволення клопотання захисника, просив вважати повернутим потерпілому речовий доказ - мобільний телефон, який під розписку був переданий потерпілому на зберігання, а також просив віднести на рахунок держави судові витрати в розмірі вартості експертизи в разі задоволення клопотання захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, 09.08.2024 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом Закон 3886-IX), відповідно до якого ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в новій редакції, згідно якої передбачено, що дрібним є викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з початком дії цим Законом з 09.08.2024 року втратив чинність ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та КК України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна», відповідно до якого ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» була викладена в новій редакції, та передбачала, що дрібним є викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що визначається пп.169.1.1п.169.1ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, і яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), що встановлюється Законом станом на 01 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2024 рік», з 01.01.2024р. прожитковий мінімум для працездатної особи встановлено в розмірі 3028грн. на місяць.

Отже, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році становить 1514грн. (3028 / 2 = 1514). В свою чергу, починаючи з 09.08.2024р. майновим критерієм відмежування дрібної крадіжки, за яку передбачено адміністративну відповідальність, від крадіжки як кримінального правопорушення, є два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що для діянь, вчинених у 2024 році, становить 3028грн. (1514 х 2 = 3028).

Однак, ст.4ч.2 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються Законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6ст.3 цього ж Кодексу).

Відповідно до ч.1ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 нмдг безпосередньо вплинула на суть відповідних кримінально-караних діянь (крадіжки, шахрайства, привласнення та розтрати), адже у тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем у ст.51 КУпАП. Така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства України з усіма наступними наслідками, в тому числі щодо зворотної дії проаналізованих вищевказаних змін, а тому має місце часткова декриміналізація вчиненого, у зв`язку з чим відповідні кримінальні провадження за наявності підстав можуть бути закриті на підставі ст.284ч.1п.4-1 КПК України, тобто, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, враховуючи вартість викраденого майна. Наряду з цим, підстави для застосування п.2ч.1 ст.284 КПК України відсутні, адже на момент вчинення відповідне діяння було кримінально-караним і містило всі ознаки складу інкримінованого кримінального правопорушення.

На підставі ч.6ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення. Тому, Закон 3886-IX належить до категорії законів, якими можуть вноситися зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, оскільки, з набранням чинності Законом 3886-IX втратив чинність ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та КК України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна», який встановлював, що кримінальним правопорушенням визнавалась крадіжка майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення ОСОБА_4 20.03.2024р. перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (у 2024 році становить 3028грн.), то саме Закон 3886-IX скасовує кримінальну протиправність діяння крадіжки, за умови, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2024 році - 1514грн. (3028 / 2 = 1514), тому відповідно до вимог ст.5 КК України відповідальність за крадіжку станом на теперішній час має зворотну дію в часі частково - лише стосовно правопорушень з вартістю майна до 3028грн.

Відповідно до п.4-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

А, відповідно до п.1-2 частини 2 цієї ж ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України навіть якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Згідно ч.7ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1ч.1 або п.1-2ч.2ст.284 КПК України постановлюється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 КПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої ст.284 цього Кодексу, та суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1-2 частини 2 ст.284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи викладене обґрунтування, а також те, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено протиправне діяння таємне викрадення чужого майна - вартість якого становить 1793грн., що на момент вчинення правопорушення (20.03.2024р.) не перевищувало 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1514х2 = 3028), тому, з врахуванням згоди обвинуваченого, вищевказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України.

Таким чином, кримінальне провадження №0000222 від 12.04.2024 року стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.4 КК України, підлягає закриттю ухвалою суду на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України.

При цьому, вказані в обвинувальному акті обставини є підставою для направлення копії цієї ухвали суду до Болградського РВП ГУНП в Одеській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України.

Питання речових доказів підлягає вирішенню судом згідно ст.100 КПК України, а питання витрат за судову екпертизу підлягає вирішенню разом з питанням наявності вини ОСОБА_8 в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.615ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення у зв`язку з умовами, пов`язаними з воєнним часом: оголошення тривог та відключення електропостачання через постійні повітряні ракетні та дронові атаки внаслідок збройної агресії росії на Україну, що триває з 24 лютого 2022р.

Тому суд, враховуючи також положення ст.376ч.2 КПК України, згідно якої «в разі, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді», вважає можливим обмежитися проголошенням резолютивної частини ухвали з врученням повного її тексту учасникам судового засідання відразу після проголошення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.185ч.4 КК України,ст.ст.3-5,284,376,479-2 КПК України, на підставі ЗУ №3886-IX від18.07.2024р., з урахуванням ст.51 КУпАП, п.5 підрозділу 1 розд.ХХ та ст.169п.1 ПК України та ст.7 ЗУ Про Державний бюджет на 2024 рік», суд

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження №0000222 від 12.04.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується за ст.185ч.4 КК України, на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України, внаслідок втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність на момент вчинення діяння.

Після набрання цією ухвалою законної сили, речовий доказ мобільний телефон марки Хіаоmі, моделі "РОР 5 LTE", модель: НОМЕР_1 , який, згідно розписки був переданий для зберігання потерпілому вважати таким, що повернутий власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Направити завірену належним чином копію цієї ухвали після набрання нею законної сили разом з копією постанови від 20.04.2024р. про визнання речовим доказом мобільного телефона до Болградського РВП ГУНП в Одеській області для вирішення питань про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України, та для вирішення питання про речовий доказ і стягнення з винної особи на користь держави вартості експертизи про визначення вартості речового доказу.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через суд, що її постановив.

Повний текст ухвали виготовлено 08.10.2024р.

Суддя ОСОБА_1