Справа № 932/8429/24
Провадження № 1-кс/932/2953/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , про надання дозволу на затримання:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження за N?0000063 від 06 лютого 2024 року за ознаками климінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 07 листопада 2023 N? 868 сержант ОСОБА_6 призначений на посаду стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, сержант ОСОБА_6 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 408 КК України є військовослужбовцем, тобто суб?єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, сержант ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентуе порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв?язку з виконанням завдань за призначенням, пов?язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

22 грудня 2023 року сержант ОСОБА_6 усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов?язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

22 грудня 2023 року сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньо служби Збройних Сил У країни, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, самовільно залишив місце служби військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов?язуючи його із виконанням обов?язків з військової служби.

Під час незаконного перебування поза межами підрозділу військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, правоохоронних органів з питань подальшого проходження військової служби не звертався, приховував свою належність до Збройних Сил України, хоча мав об?єктивну можливість вчинити вказані дії та повернутись до виконання обов?язків з військової служби.

20 вересня 2024 р. стосовно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та у зв?язку з неможливістю встановити місцезнаходження останнього, у спосіб, передбачений КПК України, а саме в порядку ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручено для передачі, за останнім місцем роботи (служби) підозрюваного - представнику військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, 20 вересня 2024 р. у зв?язку із неможливістю встановити місце знаходження військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_6 було оголошено у розшук.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами службового розслідування, допитами свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний сержант ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та його оголошено у розшук, з метою доставлення (приводу) останнього до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у сторони обвинувачення з вказаною метою виникла необхідність в отриманні дозволу суду на затримання сержанта ОСОБА_6 з метою приводу.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Стаття 5 Конституції України гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлена свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

В силу положень ч. 4 ст. 189 КПК України прокурор повинен довести, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 КПК України, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.

Наведені обставини у сукупності дозволяють зробити висновок, що підозрюваний ухиляється від явки до органу досудового розслідування та слідчого судді, тому є підстави для надання дозволу на його затримання для доставлення до суду для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом; запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням прокурора.

Згідно із ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду, закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній; закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії, або відкликання ухвали прокурором.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 188 191, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівкаю, Синельниківського району, Дніпропетровської області, - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає свою дію після приводу підозрюваного до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, або добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала втрачає законну силу після спливу шести місяців з дати її постановлення, та діє до 23 березня 2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7