Справа № 522/3537/24
Провадження по справі № 1-кс/522/3104/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю дізнавача ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 05.02.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 до чергової частини ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа надала підроблені документи під час реєстрації транспортного засобу марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

За даним фактом СД ВП № 5 ОРУП № 1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 05.02.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України

Під час допиту потерпілої ОСОБА_4 встановлено наступне: батько потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орієнтовно в 2018 році вирішив придбати в США автомобіль та доставити його в Україну. В подальшому, у 2019 році ОСОБА_5 здійснив оплату у розмірі 9 000 доларів США та придбав електричний автомобіль «Шевролет Вольт». Орієнтовно в середині 2019 року вище зазначений автомобіль прибув на територію України та був розмитнений. Однак, у зв`язку із тим, що він був пошкоджений, та автомобіль був переданий на ремонт, в м. Чорноморськ Одеської області. 24.08.2020 року ОСОБА_5 помер. У 2023 році потерпіла ОСОБА_4 випадково знайшла документи на автомобіль, а саме митну декларацію UA500650/2019/005512 та посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, яке видане Одеською митницею ДМСУ. 15.11.2023 року на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 . Після звернення потерпілої ОСОБА_4 до адвоката було з`ясовано, що автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 на даний час зареєстрований за ОСОБА_6 . Крім того, потерпілій ОСОБА_4 стало відомо, що вперше автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 АТ, 20.09.2022 був зареєстрований на ім`я батька останньої ОСОБА_5 , тобто після його смерті. В подальшому, від імені вже померлого ОСОБА_5 автомобіль був проданий декільком особам, в т.ч. ОСОБА_6 , яка на даний час є незаконним власником вище зазначеного автомобілю.

Згідно свідоцтва про смерть (актовий запис №301 від 27.08.2020) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 28 серпня 2020 року.

14.03.2024 до СД ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на підставі наданого запиту надійшли матеріали Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Одеській області в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) №5141, згідно яких встановлено наступне: транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 АТ вперше був зареєстрований в ТСЦ №6141 Територіальний сервісний центр МВС в м. Підгорне Тернопільської області на підставі реєстраційної операції 71- реєстрація транспортного засобу привезеного з-за кордону по посвідченню митниці НОМЕР_4 від 22.02.2019 та вантажно-митної декларації UA500650/2019/005512 від 22.02.2019, виданих Одеською митницею ДФС, 20.09.2022 за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 29.02.2024 власником транспортного засобу марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 АТ є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.04.2024 на підставі запиту надійшли матеріали з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (ТСЦ №6141), згідно яких встановлено наступне: транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 АТ вперше був зареєстрований в ТСЦ АДРЕСА_1 на підставі заяви № 784721156 від 20.09.2022 від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після смерті останнього.

Враховуючи вище викладені обставини, є підстави вважати, що в період часу з 27.08.2020 по 20.09.2022 невстановлена особа, використовуючи підроблені документи на ім`я померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснила реєстрацію транспортного засобу марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 АТ в ТСЦ АДРЕСА_1 , а в подальшому вказаний транспортний засіб тричі був перереєстрований на інших власників.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна, а тому прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Cлідчий в судовому засіданні підтримала вимоги клопотання в повному обсязі.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку учасників, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД ВП№5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000041 від 05.02.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Зазначене кримінальне провадження порушене на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 19.01.2024 року, якою було зобов`язано уповноважених осіб ВП №5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області внести відомості за заявою ОСОБА_4 , яка 15.01.2024 року подала на підставі ст. 214 КПК України до Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом заволодіння транспортним засобом за допомогою підроблених документів.

Автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , в корпусі сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 АТ слідчим не був визнаний у якості речового доказу.

В обґрунтування підстав звернення до слідчого судді зі вказаним клопотанням, слідчий вказує на те, що транспортний засіб ОСОБА_7 має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен з метою збереження у якості речового доказу.

Між тим, клопотання слідчого фактично зводиться до формального перелічення правових підстав для застосування такого заходу, без належного обґрунтування доведення такої необхідності.

Так, всупереч вимог норм Кримінально-процесуального законодавства, прокурором не обґрунтовано, яким критеріям відповідає Chevrolet Volt в ході досудового розслідування №0000041 від 05.02.2024.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.

ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (справа Баклашов проти Росії, рішення від 09 червня 2005 року, справа Ізмайлов проти Росії, п.38 рішення від 16 жовтня 2008).

Всупереч зазначених вимог закону, дізнавачем в ході проведення досудового розслідування не було проведено вочевидь необхідних слідчих дій, а саме не було допитано власника майна, не з`ясовано, чи він добросовісний набувач, тому вказаний арешт може порушити права та інтереси власника майна.

Отже, з метою недопущення порушення прав особи, яка є власником транспортного засобу, запобігання наслідкам, до яких може призвести арешт, враховуючи відсутність необхідності вжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_8

17.06.2024