Справа № 166/1331/24
Провадження № 1-кп/168/76/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

28 листопада 2024 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Стара Вижівка Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 10 липня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорів Локачинського району, Волинської області, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, молодшого сержанта, командира інженерно-позиційного відділення інженерного взводу військової частини НОМЕР_1 , 05 червня 2023 року відзначеного почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 08 лютого 2024 року відзначеного почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ «Золотий хрест», «Гілка дубового листа», раніше не судимого, що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286-1, частиною 1 статті 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини вчинення кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у званні молодший сержант , командиром інженерно-позиційного відділення інженерного взводу. Останній діяв всупереч законодавства, близько 12.28 год., 10 липня 2024 року, перебував у стані алкогольного сп`яніння та керував технічно-справним автомобілем на іноземній реєстрації марки «Вольксваген» моделі «Транспортер Т4» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 .

Тоді ж обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 11.3, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями відповідно до постанов Кабінету Міністрів України). При цьому ж останній діяв з необережністю, не мав перешкод технічного або іншого характеру, передбачив можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відведення, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Обвинувачений ОСОБА_4 рухався вказаним транспортним засобом із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах - понад 50 км/год. по вулиці Шевченка, що в сел. Заболоття Ковельського району Волинської області, у напрямку руху від с.Тур до сел.Заболоття. При цьому останній проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, а саме своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу. Хоча обвинувачений ОСОБА_4 мав об`єктивну можливість при дотриманні Правил дорожнього руху України уникнути зіткнення. Однак здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Шкода Октавія» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , який на своєму транспортному засобі рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Вольксваген» ОСОБА_7 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні вказаного вище транспортного засобу, отримав тілесні ушкодження у вигляді - важкої травми грудної клітки із закритими переломами 3, 4 (подвійний), 5, 6, 7, 8 ребер зліва з лівобічним гідро пневмотораксом та забоєм обох легень, закритих переломів 3, 5, 7, 8 ребер справа, закритого перелому середньої третини грудини. За ступенем тяжкості вони відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (пункт 2.1.3. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Водій автомобіля марки «Шкода Октавія» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді - політравми: відкритого відламкового перелому нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, черезвертлювого перелому лівої стегнової кістки, відламкового перелому лівого наколінника зі зміщенням, закритої черепно - мозкової травми з забоєм головного мозку, лобної частки, закритого компресійного перелому Тh1, Тh4, Тh5 без порушення функцій спинного мозку, закритої травми грудної клітки з закритими переломами 2-8 ребер справа та 3-9 ребер зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (пункт 2.1.3.м «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Таким чином, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали перебуває грубе порушення водієм обвинуваченим ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 11.3, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, а саме:

- пункт 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункт 2.9 (а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

- пункт 11.3 відповідно до якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

- пункт 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- пункт 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- пункт 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- пункт 12.9 (б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «Й» пункту 30.3 цих Правил.

Окрім цього, на початку травня 2024 року, більш точний час та місце судовим слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 перебував у зоні бойових дій неподалік населеного пункту Костянтинівка Марийського району Донецької області. Останній діяв умисно, розумів суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення вимог пункту 1 Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17 червня 1992 року, пункту 2, пункту9, пункту 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12жовтня 1992року, пункту 2.1, пункту 8.1, пункту 8.2, пункту 9.2 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21серпня1998 року №622.

Обвинувачений ОСОБА_4 шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав вибухову пластичну речовину сірого кольору, вагою 601 г., яка є пластичної вибуховою речовиною на основі гексогену, придатна до вибуху.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізував свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, носіння та зберігання вибухових речовин. При цьому останній усвідомлював, що знайдена річ є пластичної вибуховою речовиною на основі гексогену.

Потім обвинувачений ОСОБА_4 продовжував перебувати в зоні бойових дій неподалік населеного пункту АДРЕСА_3 і у невстановлений судовим слідством час, однак не пізніше травня 2024 року, переніс вказану вибухову речовину до автомобіля марки «Вольксваген Транспортер Т4» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 . Згодом за допомогою цього транспортного засобу перевіз вибухову речовину в сел.Заболоття Ковельського району Волинської області. Де зберігав під переднім водійським сидінням вказаного вище транспортного засобу до 14 години 15 хвилин 10 липня 2024 року, тобто до моменту її виявлення і вилучення працівниками поліції, в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ 19/103-24/9237 від 13 серпня 2024 року надана на дослідження речовина сірого кольору, є пластиною вибуховою речовиною на основі гексогену, масою 601 грам, яка придатна до вибуху.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286-1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та частиною 1 статті 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Досліджені під час судового розгляду докази винуватості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він розумів, що знайдені ним предмети відносяться до категорії вибухових речовин та їх зберігання заборонено. Про їх знаходження в автомобілі забув. Придбав їх, перебуваючи в зоні бойових дій.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що обвинувачений добровільно визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому. Потерпілому ОСОБА_6 обвинувачений відшкодував на лікування близько 8 тисяч доларів США. Потерпілий ОСОБА_7 претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений відшкодував йому за лікування 83 000 грн. Однак за пошкоджений автомобіль обвинувачений повністю з ним не розрахувався.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про проведення судового засідання у його відсутності. Вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив суд обвинуваченого суворо не карати.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджено письмові та речові докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 286-1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та частиною 1 статті 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами. А саме:

- висновок комплексної судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ 19/103-24/9237 від 13 серпня 2024 року;

- висновок експерта № СЕ 19/103-24/9296 ІТ від 07 серпня 2024 року;

- висновок експерта № СЕ 19/103-24/9300 ІТ від 01 серпня 2024 року;

- висновок експерта № 121 від 28 серпня 2024 року;

- висновок експерта № 127 від 22 серпня 2024 року;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10 липня 2024 року № 171;

-результат токсикологічного дослідження від 12 липня 2024 року № 2847.

Аналізуючи показання обвинуваченого, надані суду докази, суд вважає, що в судовому засіданні були підтверджені факти: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу ОСОБА_4 . Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказані вище факти не заперечував, надавши суду чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права.

Також, суд сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, дослідив, проаналізував показання обвинуваченого, потерпілих, всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням частині 2 статті 17 КПК України.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків як сторони обвинувачення так і сторони захисту, витребування речей та документів в якості доказів.

Таким чином, обвинувачений, його захисник були вільні у реалізації процесуальних прав сторони захисту.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 10 липня 2024 року, відомостей наданих сторонами у судовому засіданні, суд погоджується із кваліфікацією кримінального правопорушення органом досудового слідства та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 286-1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та частиною 1 статті 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу,

є доведеною в повному обсязі.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у статті 91 КПК України, покладається на прокурора.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), пункт 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши в повному обсязі й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм правову оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та є допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 286-1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та частиною 1 статті 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. А вина обвинуваченого ОСОБА_4 є доведеною в повному обсязі.

Щодо призначення міри покарання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться матеріалами справи. Просив визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання за частиною 1 статті 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за частиною 2 статті 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 років. На підставі статті 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 років. Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експертів покласти на обвинуваченого. Накладений арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 10 липня 2024 року ділянки автодороги, що знаходиться між населеними пунктами АДРЕСА_2 шляхом позбавлення права володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном скасувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд суворо не карати, призначити покарання не пов`язане з позабавленням волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати як такі, що пом`якшують покарання, обставини: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння досудовому розслідуванню, часткове відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, активна громадянська позиція обвинуваченого. За наслідком розгляду справи ухвалити вирок та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень статті 69 КК України: за частиною 1 статті 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за частиною 2 статті 286-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років. На підставі статті 58 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 років службового обмеження, із відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 . Під час відбування покарання у вигляді службового обмеження засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. Строк відбуття покарання у вигляді службового обмеження рахувати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, бо не хоче, щоб через нього останній сидів в тюрмі.

Потерпілий ОСОБА_7 в своєму письмовому клопотанні просив суд обвинуваченого суворо не карати.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286-1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та частиною 1 статті 263 КК України за ознаками: придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є об`єктивними, допустимим та належними, що узгоджуються між собою.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад злочинів, передбачених частиною 2 статті 286-1 та частиною 1 статті 263 КК України та суд кваліфікує їх за ознаками: за частиною 2 статті 286-1КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за частиною 1 статті 263 КК України як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Суд висновує, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття ,визнання винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Окрім вказаних двох вище обставин суд також визнає пом`якшуючими такі ще обставинами : обвинувачений ОСОБА_4 не має судимості і притягується до кримінальної відповідальності вперше; має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує. Обставин, що обтяжують покарання, згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією частиною 2 статті 286-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією частиною 1 статті 263 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі, на строк від трьох до семи років.

Так, відповідно до статті 12 КК України злочини, передбачені частиною 2 статті 286-1 КК України та частиною 1 статті 263 КК України є тяжкими .

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 є громадянином України, вчинив кримінальні правопорушення, що відносяться до категорії тяжких, не має судимості і притягується до кримінальної відповідальності вперше; має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання ,за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, на даний час є військовослужбовцем ЗСУ (не є військовослужбовців строкової служби), являється молодшим сержантом, командиром інженерно-позиційного відділення інженерного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і підстави застосування статті 69 КК України та статті 58 КК України.

Згідно частини 1 статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень статті 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення так і особу винного: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного.

При цьому, суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень статей 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На виконання вказаних вимог судом встановлено такі обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. А саме, суд враховує позицію потерпілих про те, що потерпілий ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 просили суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Також судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усунув завдані ним збитки потерпілому ОСОБА_7 , а потерпілому ОСОБА_6 частково, однак на значну суму. При цьому ОСОБА_4 не відмовляється від свого обов`язку продовжувати відшкодовувати ОСОБА_6 спричинену шкоду в подальшому.

Окрім того обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень суд визнає те, що останній займає активну громадянську позицію. Бо сумлінно виконує свій конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини за умов широкомасштабної збройної агресії російської федерації відносно України та введеного воєнного стану. Що підтверджується такими обставинами: 05 червня 2023 року відзначено почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 08 лютого 2024 року відзначено почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ «Золотий хрест», «Гілка дубового листа».

Також обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень суд визнає те, що відповідно до висновку Ковельського РС №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Судом встановлено, що ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_4 . Ковельський РС №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області визначив як середній (10 балів). Тобто не дуже високий (38-97 балів) і не високий (33-57 балів). Таким чином суд висновує, що ризик небезпеки вчинення повторного кримінального правопорушення не є трагічним. І всього становить 10 балів. Тобто середнім.

Таким чином суд висновує, що застосування частини 1 статті 69 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом буде цілком виправданим.

Окрім того, відповідно до статті 58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

У даному випадку, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття, визнання винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,обвинувачений ОСОБА_4 не має судимості і притягується до кримінальної відповідальності вперше; має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, а також перелічені вище обставини,які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого, який є військовослужбовцем, а також беручи до уваги його намір продовжити військову службу, враховуючи позицію сторони обвинувачення,потерпілих суд вважає, що в даному випадку існують всі передбачені законом обставини призначити обвинуваченому основні покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу із застосуванням положень статті 69 КК України , а саме:

- за частиною 1 статті 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців замість покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за частиною 2 статті 286-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років замість покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

На підставі статті 58 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 років службового обмеження, із відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Під час відбування покарання у вигляді службового обмеження засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Строк відбуття покарання у вигляді службового обмеження рахувати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця

Бо призначаючи покарання, суд керується положеннями статті 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєних кримінального правопорушень, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у сукупності із даними, що характеризують особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєних злочинів.

У частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень статей 69 та 58 КК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо запобіжного заходу.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 судом не застосовувався.

Вирішення питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Цивільний позов не заявлено, кримінальним правопорушенням шкоди державі не завдано.

Судові витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи у розмірі 6058,24 грн. (висновок експерта від 13 серпня 2024 КСЕ-19/103-24/9237, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 3029, 12грн. (висновок експерта від 07 серпня 2024 року № СЕ-19/103-24/9296-ІТ); за проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 6058,24грн. (висновок експерта від 01 серпня 2024 року № КСЕ-19/103-24/9300-ІТ), а всього 15145.60 грн., відповідно до частини 2 статті 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання щодо речових доказів судом вирішити в порядку вимог статті 100 КПК України.

Ухвалою від 15 липня 2024 року слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 10 липня 2024 року ділянки автодороги, що знаходиться між населеними пунктами сел.Заболоття та с.Тур, Ковельського району, Волинської області шляхом позбавлення права володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном, а саме на:

- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , номер рами НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 ;

- автомобіль марки «VOLKSWAGAN TRANSPORTER T4» державним номерним знаком НОМЕР_5 , номер рами НОМЕР_6 , користувачем якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 ;

- зразок пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, який поміщено до спеціального пакету CRI1047389;

- основна частина пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, яка поміщена до спеціального пакету RIC2036841;

А також на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 10 липня 2024 року за адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , а саме:

- предмети ззовні схожі на ножі, які поміщені до спеціальних пакетів PSP2151832. PSP2151833, SP2151834 власником якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Хорів Локачинського району Волинської області.

Накладений арешт ухвалою від 15 липня 2024 року слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області підлягає скасуванню відповідно до частини 4 статті 174 КПК України. А саме:

- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , номер рами НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 ,

- автомобіль марки «VOLKSWAGAN TRANSPORTER T4» державним номерним знаком НОМЕР_5 , номер рами НОМЕР_6 , користувачем якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 ;

- предмети ззовні схожі на ножі, які поміщені до спеціальних пакетів PSP2151832. PSP2151833, SP2151834 власником якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 - повернути власникам.

- зразок пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, який поміщено до спеціального пакету CRI1047389 знищити;

- основну частину пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, яка поміщена до спеціального пакету RIC2036841 передати до уповноваженого органу дозвільної системи ГУНП у Волинській області для подальшого використання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 51, 58, 63, 65, 69, 263, 286-1 КК України, статтями 100, 174, 367-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України,

суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням частини 1 статті 69 КК України на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням частини 1 статті 69 КК України на строк на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 58 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 (двох) років службового обмеження, із відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Під час відбування покарання у вигляді службового обмеження засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Строк відбуття покарання у вигляді службового обмеження рахувати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 судом не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено, кримінальним правопорушенням шкоди державі не завдано.

Судові витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи у розмірі 6058,24 грн. (висновок експерта від 13 серпня 2024 КСЕ-19/103-24/9237, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 3029, 12грн. (висновок експерта від 07 серпня 2024 року № СЕ-19/103-24/9296-ІТ); за проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 6058,24грн. (висновок експерта від 01 серпня 2024 року № КСЕ-19/103-24/9300-ІТ), а всього 15145.60 грн., відповідно до частини 2 статті 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Накладений арешт ухвалою від 15 липня 2024 року слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, а саме на:

- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , номер рами НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 ;

- автомобіль марки «VOLKSWAGAN TRANSPORTER T4» державним номерним знаком НОМЕР_5 , номер рами НОМЕР_6 , користувачем якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 ;

- предмет ззовні схожий на ніж, який поміщено до спеціального пакету PSP2151832, власником якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 ;

- зразок пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, який поміщено до спеціального пакету CRI1047389;

- основна частина пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, яка поміщена до спеціального пакету RIC2036841;

А також на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 10 липня 2024 року за адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , а саме:

- предмет ззовні схожий на ніж, який поміщено до спеціального пакету PSP2151833, власником якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 ;

- предмет ззовні схожий на ніж, який поміщено до спеціального пакету PSP2151834 власником якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 , скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , номер рами НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 ,

- автомобіль марки «VOLKSWAGAN TRANSPORTER T4» з державним номерним знаком НОМЕР_5 , номер рами НОМЕР_6 , користувачем якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 ;

- предмети ззовні схожі на ножі, які поміщені до спеціальних пакетів PSP2151832. PSP2151833, SP2151834 власником якого являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 - повернути власникам.

- зразок пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, який поміщено до спеціального пакету CRI1047389 знищити;

- основну частину пластичної речовини сірого кольору, схожої на вибухову, яка поміщена до спеціального пакету RIC2036841 передати до уповноваженого органу дозвільної системи ГУНП у Волинській області для подальшого використання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Старовижівський районний суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1