Справа № 478/1426/24 Провадження № 1-в/478/396/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, громадянина України, не працюючого, не одруженого, засудженого: вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
У жовтня 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
З подання вбачається, що ОСОБА_4 серед інших кримінальних правопорушень, було вчинено кримінальне правопорушення на суму 1786,67 грн., кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 190 КК України, що відбулось 20.12.2020 року та складає вартість майна, на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на відповідний рік, що свідчить про декриміналізацію вказаного діяння.
В судове засідання засуджений та представник ВК № 93 не з`явились, згідно поданих заяв просили суд проводити розгляд подання без їх участі.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, просив звільнити засудженого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України призначеного вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року.
Заслухавши думку прокурора, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року ОСОБА_4 було визнано винним в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання, за: ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Як вбачається з вказаного вироку, 20 грудня 2020 року ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно на суму 1786,67 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 було вчинено наступні кримінальні правопорушення: 26 червня 2021 року на суму 2 700,00 грн. та в серпні 2021 року на суму 12 000,00 грн., кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло; 03.09.2021 року на суму 700,00 грн., кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно; 02.04.2024 року на суму 20 000,00 грн. кваліфіковане судом за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена в умовах воєнного стану повторно.

Встановивши наведені обставини. суд враховує наступне.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2102 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2020 році) ОСОБА_4 діяння, кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 190 КК України, за яке його засуджено вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року, було вчинено на суму 1786,67 грн., в той час як, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, відтепер становить 2102 грн. (1051*2=2102).

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, та звільнити від покарання ОСОБА_4 призначеного йому вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 190 КК України.

Що стосується інших епізодів кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 , то підстав для звільнення від кримінальної відповідальності засудженого за ними не вбачається.

Так, як вже зазначалося вище судом, то з вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 було вчинено кримінальні правопорушення: 26 червня 2021 року на суму 2 700,00 грн. та в серпні 2021 року на суму 12 000,00 грн., кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло; 03.09.2021 року на суму 700,00 грн., кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно; 02.04.2024 року на суму 20 000,00 грн. кваліфіковане судом за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена повторно, в умовах воєнного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2270 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2021 році) ОСОБА_4 діянь, кваліфікованих судом за ч. 3 ст. 185 КК України, за які його засуджено вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року, було вчинено на суму 2700,00 грн. та 12 000,00 грн., в той час як, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270 грн. (1135*2=2270).

Отже, кримінальна караність діянь, вчинених ОСОБА_4 у 2021 році на теперішній час не усунена Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2024 році) ОСОБА_4 діяння, кваліфікованого судом за ч. 4 ст. 185 КК України, за яке його засуджено вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року, було вчинено на суму 20 000 грн., в той час як, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028 грн. (1514*2=3028).

Отже, кримінальна караність діяння, вчиненого ОСОБА_4 у 2024 році на теперішній час не усунена Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Що стосується кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 03.09.2021 року на суму 700,00 грн., кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, то суд враховує, що норми Закону України № 3886-ІХ не поширюються на діяння передбачені вказаною статтею.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від покарання призначеного йому вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 190 КК України.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного йому вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України за призначеним таким вироком покаранням:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

З урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя