провадження №1-в/279/523/24
Справа № 279/5562/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку суду до вимог кримінального законодавства ,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в ДУ " Коростенська виправна колонія (№71)" звернувся до Коростенського міськрайонного суду з клопотанням про приведення вироків суду ухвалених відносно нього у відповідність до вимог Закону України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань».

Представник ДУ" Коростенська виправна колонія (№71)", засуджений, прокурор про розгляд клопотання повідомлені належним чином. Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав.

Дослідивши подання та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений:

- 25.02.2021 року Богунським райсудом м. Житомира за ст.185ч .3 КК України до 3 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 09.10.2020 року. .На підставі ст. 72ч.5 КК України зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення з 09.10.2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

- 07.07.2021 року Житомирським райсудом Житомирської області за ст. 185ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70ч.4 КК України, шляхом часткового складання до призначеного вище покарання невідбутої частини покарання за вироком Богунського райсуду м. Житомира, від 25.02.2021 року, остаточно до відбуття призначити 4 роки позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту виконання вироку Богунського райсуду м. Житомира від 25.02.2021 року.

- 14.06.2024 року Богунським райсудом м. Житомира за ст. 185ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Житомирського райсуду Житомирської області від 07.07.2021 року, остаточно до відбуття призначити 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Строк покарання рахувати з дати винесення вироку - 14.06.2024 року. На підставі ст. 70ч.4 КК України зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Житомирського райсуду Житомирської області від 07.07.2021 року в період з 09.10.2020 року 13.06.2024 року включно.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зазначеним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.ст.185,190,191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Таким чином, якщо сума спричинених збитків на момент вчинення правопорушення у 2024 році складала 3028 грн, у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., така особа підпадає під дію ч.2 ст.74 КК України та підлягає звільненню від призначеного покарання.

Відповідно до вироку Богунського райсуду м. Житомира від 25.02.2021 року ОСОБА_3 , своїм діянням ( ч.3 ст. 185 КК України) спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1102,22 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2020 рік -2102грн..

Відповідно до вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 07.07.2021 року ОСОБА_3 , своїм діянням ( ч.3 ст. 185 КК України) спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 800 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2020 рік - 2102 грн.

Відповідно до вироку Богунського райсуду м. Житомира від 14.06.2024 року своїм діянням ( ч.3 ст. 185 КК України) спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 3233,75 грн., що перевищує розмір двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2016 рік.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти

не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Оскільки кримінальна караність за деякі діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута законом, суд приходить до висновку, що на підставі ч.2 ст.74 КК України його необхідно звільнити від призначеного покарання вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07.07.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжок , а саме скоєнння її з проникненням у житло, суд уважає, що дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1ст.162 КК України .

Частиною 3ст.337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийнти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на зміст ч.1ст.162 КК України дії кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.3ст.185 КК України , є кримінальним проступком , а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Об"єктивна сторона ч.1ст.162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, що відповідає позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 21.08.2024 року (справа №127/26638/23)

Відповідно до вимог п.2 ч.1ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_3 за ч.1ст.162 КК України за строками давності .

Відтак, ОСОБА_3 належить вважати таким, що засуджений вироком Богунського райсуду м. Житомира від 14.06.2024 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На пiдставi Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2021 року на підставі ч.1ст.49 КК України.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2024 змінити в звязку з усуненням караності діяння.

Уважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2024 року до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1