Справа № 720/1458/24
Провадження № 1-кп/720/117/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000001 від 02.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 31 травня 2024 року, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01.03.2022 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом за мобілізацією та направлений для її проходження у військову частину НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 24.03.2022 року солдата ОСОБА_4 з 24.03.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги протитанкового артилерійського взводу протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття ОСОБА_4 на військову службу за призовом під час мобілізації він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Надалі, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №110 від 16.06.2022 року солдата ОСОБА_4 призначено командиром відділення взводу протитанкових ракетних комплексів протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022 року, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ), Указом від № 758/2022 від 07.11.2022 року, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-IX) та Указом від № 59/2023 від 08.02.2023 року, затвердженим Законом України від 02.02.2022 року № 2916-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 19.02.2023 року строком на 90 діб, який продовжено та діє і по теперішній час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану.

Поряд з цим, 08.10.2022 року під час проходження військової служби ОСОБА_4 , надано відпустку за станом здоров`я строком на 30 днів, тобто до 06.11.2022 року, по завершенні якої останній зобов`язаний був повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 , що на той момент перебувала в АДРЕСА_2 та продовжити проходження військової служби.

Водночас, ОСОБА_4 , 07.11.2022 року до розташування військової частини НОМЕР_1 , що на той момент дислокувалася в АДРЕСА_2 без поважних причин не прибув та до 16.04.2024 року перебував за місцем проживання в АДРЕСА_1 проводячи службовий час на власний розсуд, після чого добровільно з`явився до Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, чим фактично припинив вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407КК України, як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

До початку підготовчого судового засідання, 31 травня 2024 року у даному кримінальному провадженні №0000001 від 02.01.2024 року між прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 з іншої сторони на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також узгоджене сторонами покарання. Так, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Сторони кримінального провадження із урахуванням того, що обвинувачений вину повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочину, узгодили покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 ст. 76 КК України сторонами узгоджено звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом даного строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки покладені на нього відповідно до вимог ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, дає згоду на призначення узгодженого за цією угодою покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України та звільнення його від відбування основного покарання з іспитовим строком в 3 роки, якщо він протягом даного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки покладені відповідно до ст. 76 КК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання, вину повністю визнав та у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд погоджується із узгодженою сторонами мірою покарання та дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31 травня 2024 року про визнання винуватості між прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком в 3 (три) роки, якщо він протягом даного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1