Житомирський апеляційний суд
Справа №283/501/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/471/24
Категорія ч.1 ст.388 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №283/501/22 за апеляційною скаргою прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 14.02.2024 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.388 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, - через недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 , в якому обвинувачується.

Витрати за проведення криміналістичних досліджень покладено на державу.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000028 від 07 червня 2021 року ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України за наступних обставин. Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Житомирській області № 9 о/с від 07.11.2015 ОСОБА_8 призначено на посаду слідчого Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції». Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Житомирській області № 27 о/с від 22.01.2021 ОСОБА_8 призначена (у зв`язку із скороченням штатів та проведення реорганізації) на посаду слідчого Слідчого відділення Відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області.

Як зазначено в обвинувальному акті, діючи в порушення вимог статей 40, 98, 100, 131, 170, 171 КПК України слідча ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинила незаконні дії щодо майна, яке описане та майна, на яке накладено арешт, за таких обставин.

09.10.2020 слідчими Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області на підставі рапорту (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення оперуповноваженого СКП Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 № 5649 від 08.10.2020, керуючись вимогами ст. 214 КПК України, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом здійснення незаконної порубки у лісі дерев породи «вільха» та «сосна», що зберігається на території пилорами у селі Малинівка Малинського району Житомирської області, яку орендує ОСОБА_10 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та присвоєно номер кримінальному провадженню № 0000463.

Згідно доручення про проведення досудового розслідування начальника СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 від 09.10.2020 слідчій Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000463 та постановою про створення групи слідчих від 09.10.2020 визначено останню старшою групи слідчих. У ході досудового розслідування, 08.10.2020 слідчою ОСОБА_8 , без дозволу власника майна та без ухвали суду, проведено огляд (згідно правилами передбаченими для обшуку іншого володіння особи) території пилорами (земельна ділянка за кадастровим №:06:000:0184), яка розташована в межах населеного пункту с.Малинівка, Малинського району Житомирської області та згідно договору оренди землі від 01.10.2014 між Малинівською сільською радою та ОСОБА_10 , передана останньому в користування. За результатами проведеного огляду від 08.10.2020, слідчою ОСОБА_8 виявлено, описано у протоколі огляду та вилучено 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м., з яких: -2 колоди діаметрами 18 см; -3 колоди діаметрами 20 см; -2 колоди діаметрами 21 см; -1 колода діаметром 22 см; -3 колоди діаметрами 24 см; -3 колоди діаметрами 25 см; -3 колоди діаметрами 27 см; -1 колода діаметрами 28 см; -3 колоди діаметрами 29 см; -2 колоди діаметрами 32 см; -1 колода діаметрами 33 см; -1 колода діаметрами 34 см; -1 колода діаметрами 35 см; -1 колода діаметрами 36 см; -1 колода діаметрами 37 см. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м., з яких: -2 колоди діаметрами 12 см; -36 колод діаметрами 14 см; -3 колоди діаметрами 15 см; -41 колода діаметрами 16 см; -2 колоди діаметрами 19 см; -57 колод діаметрами 18 см; -4 колоди діаметрами 19 см; -20 колод діаметрами 20 см; -10 колод діаметрами 22 см; -2 колоди діаметрами 23 см; -1 колода діаметрами 24 см; -1 колода діаметрами 28 см.

Відповідно до положень ч.1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

-повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

-передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

-знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

-передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження. Крім того ч.2 ст.100 КПК України визначено, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок). Відповідно до п. 4 Порядку речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства. Відповідно до п. 5 умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Постановою про визначення предмету речовим доказом від 09.10.2020, винесеною слідчою ОСОБА_8 , описані та вилучені 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000463 та визначено їх місце зберігання - територію нижнього складу Державного підприємства «Малинське лісове господарство», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно обвинувачення в момент доставлення речових доказів - описаної та вилученої 08.10.2020 лісопродукції на територію нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» за адресою: вул. Лісний Кордон, 58, м. Малин, Житомирської області, у слідчої ОСОБА_8 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинам, виник умисел на вчинення незаконних дій з майном, яке описано. Слідча ОСОБА_8 , будучи службовою особою, відповідальною за зберігання речових доказів у межах кримінального провадження №0000463, якій ввірено вилучене та описане майно, а саме 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м., загальною вартістю 29730,13 грн., діючи умисно, не вжила заходів щодо забезпечення його доставлення та збереження через громіздкість на території органу поліції, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, а прийняла рішення про залишення відповідного описаного майна на території нижнього складу ДП «Малинський ЛГ», без оформлення будь-яких документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ». Згідно п.11 Порядку запис про вилучені (отримані) речові докази робиться у книзі обліку відповідальною особою на підставі протоколу, в якому зафіксовано факт їх вилучення (отримання), поданого слідчим, дізнавачем, який здійснює кримінальне провадження. Після передачі речових доказів до іншого місця зберігання, визначеного у цьому Порядку, слідчий, дізнавач у строки, зазначені в пункті 10 цього Порядку, зобов`язаний надати відповідальній особі копії документів, які підтверджують факт передачі речових доказів.

Згідно обвинувачення, слідчою ОСОБА_12 , в порушення вимог Порядку КМУ № 1104 від 19.11.2012, не обліковано вилучені 08.10.2020 речові докази у відповідній книзі обліку речових доказів Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області (на даний час ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області).

У подальшому, 09.10.2020 слідчою ОСОБА_8 підготовлено, погоджено у прокурора та подано до слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області клопотання про проведення обшуку на території пилорами, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим № :06:000:0184, загальною площею 0,70 га у с. Малинівка, Малинського району Житомирської області, що належить до земель запасу Малинівської сільської ради, яку орендує ФОП « ОСОБА_10 » з метою відшукання та вилучення 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 09.10.2020 у справі № 283/2149/20 у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку відмовлено за безпідставністю. 09.10.2020 слідчою ОСОБА_8 підготовлено, погоджено у прокурора та подано до слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області клопотання про арешт майна у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, вилученим в ході огляду від 08.10.2020, а саме 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 09.10.2020 у справі №283/2149/20 у задоволенні клопотання про арешт майна відмовлено за безпідставністю.

Згідно обвинувачення, в порушення вимог ст.173 КПК України, без здійснення негайного повернення особі тимчасово вилученого та описаного майна, продовжуючи незаконні дії щодо майна, яке описано, слідчою ОСОБА_8 09.10.2020 направлено лист директору ДП «Малинське ЛГ» щодо необхідності проведення додаткового огляду вилученої в ФОП « ОСОБА_10 » лісопродукції.

У подальшому, 14.10.2020, отримавши письмовий дозвіл у службових осіб ДП «Малинське ЛГ», слідчою ОСОБА_8 на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» проведено огляд речових доказів - вилученої 08.10.2020 у ФОП « ОСОБА_10 » лісопродукції, описано відповідне майно та відображено у протоколі його наявність, а саме: 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м., з яких: -2 колоди діаметрами 18 см; -3 колоди діаметрами 20 см; -2 колоди діаметрами 21 см; -1 колода діаметром 22 см; -3 колоди діаметрами 24 см; -3 колоди діаметрами 25 см; -3 колоди діаметрами 27 см; -1 колода діаметрами 28 см; -3 колоди діаметрами 29 см; -2 колоди діаметрами 32 см; -1 колода діаметрами 33 см; -1 колода діаметрами 34 см; -1 колода діаметрами 35 см; -1 колода діаметрами 36 см; -1 колода діаметрами 37 см. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м., з яких: -2 колоди діаметрами 12 см; -36 колод діаметрами 14 см; -3 колоди діаметрами 15 см; -41 колода діаметрами 16 см; -2 колоди діаметрами 19 см; -57 колод діаметрами 18 см; -4 колоди діаметрами 19 см; -20 колод діаметрами 20 см; -10 колод діаметрами 22 см; -2 колоди діаметрами 23 см; -1 колода діаметрами 24 см; -1 колода діаметрами 28 см.

14.10.2020 слідчою ОСОБА_8 підготовлено, погоджено у прокурора та подано до слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області клопотання про арешт майна у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, вилученим в ході огляду від 08.10.2020, а саме 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м.

Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 15.10.2020 у справі № 283/2149/20 клопотання слідчого задоволено повністю, накладено арешт на майно, у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, вилученим у ході огляду від 14.10.2020, а саме: 28 (двадцять вісім) колод деревини породи вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м.

Цією ж ухвалою слідчого судді контроль за її виконанням покладено на слідчого СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 . Згідно вказаного судового рішення вилучене та описане майно набуло статусу арештованого майна. Згідно обвинувачення після накладення судом арешту на майно у слідчої ОСОБА_8 , яка вчинила незаконні дії щодо майна, яке описане, виник умисел на вчинення незаконних дій з арештованим майном, яке на законних підставах було їй ввірене рішенням слідчого судді від 15.10.2020.

Згідно обвинувачення, діючи умисно, слідча ОСОБА_8 , будучи особою, якій ввірено вилучене та описане майно, на яке накладено арешт, а саме 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м., загальною вартістю 29730,13 грн., яке перебувало на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ», у період з 15.10.2020 по 07.06.2021 не вжила додаткових заходів щодо оформлення документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», звідки воно у подальшому зникло, таким чином вчинивши незаконні дії з описаним та арештованим майном.

Згідно обвинувачення, будучи службовою особою, якій ввірено описане та у подальшому арештоване майно, своїми умисними діями, які виразились у залишенні вилученого та описаного майна - лісопродукції, на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» без оформлення будь-яких документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», а також не вжитті додаткових заходів з арештованим майном в частині оформлення документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», звідки воно у подальшому зникло, ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 388 КК України.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.388 КК України - умисні дії, які виразилися у вчиненні незаконних дій з майном, яке описане та майном, на яке накладено арешт, здійснено особою, якій це майно ввірено.

Прокурор ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а своїм рішенням призначити новий судовий розгляд провадження у суді першої інстанції. При цьому, зазначає, що суд безпідставно не надає оцінки діям обвинуваченої, в частині вчинення активних дій щодо майна, яке було описано та першочергово вилучено нею за відсутності законних підстав. Так, судом повністю залишено поза увагою та не спростовано доводи прокурора, викладені в обвинувальній промові, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_13 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами сторони обвинувачення. Так, в порушення вимог ст. 100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 №1104, слідча ОСОБА_8 , умисно не забезпечила доставлення вилученої лісопродукції на територію Малинського відділення поліції, хоча першочергово у постанові від 09.10.2020 про визначення предмету речовим доказом, за своїм підписом визначила, що вилучена лісопродукція передається на зберігання відповідальній особі як речовий доказ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області. В подальшому, коли Малинським відділом Коростенської окружної прокуратури розпочалась перевірка стану зберігання речових доказів у кримінальних провадженнях за ст.246 КК України, зокрема кримінальному провадженні №0000463, на запит прокурора, своєю відповіддю від 18.06.2021 ОСОБА_8 повідомила, що відповідна лісопродукція, вилучена у кримінальному провадженні №0000463 за ч.1 ст.246 КК України, перебуває на зберіганні нижнього складу ДП «Малинське ЛГ», долучивши копію іншої постанови від 09.10.2020 про визначення предмету речовим доказом, за своїм підписом, в якій вказано, що вилучена лісопродукція передається на зберігання на територію нижнього складу території ДП «Малинського ЛГ», за адресою: м. Малин, вул. Лісний Кордон, 58. Крім того, примірник вказаної постанови слідча ОСОБА_8 долучила і до матеріалів кримінального провадження №0000463. Будучи обізнаною про наявність ухвал слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 09.10.2020 у справі №283/2149/20 про відмову у задоволенні клопотань про арешт майна та проведення обшуку, слідча ОСОБА_8 , в порушення вимог ст.173 КПК України умисно не здійснила негайне повернення особі тимчасово вилученого та описаного майна, продовжила незаконні дії щодо майна, яке описано, зокрема провела повторний огляд вилученої лісосировини та повторне подання клопотання про арешт майна, що не передбачено нормами КПК України. Твердження обвинуваченої, надані неї у ході судового розгляду, що їй не було відомо про ухвали слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 09.10.2020 у справі №283/2149/20, якими відмовлено у задоволенні клопотань про арешт майна та проведення обшуку, та що вона їх особисто не отримувала з суду слід сприймати критично, оскільки враховуючи посаду, яку остання обіймала впродовж тривалого часу та наявність її підписів в матеріалах судових справ про отримання відповідних ухвал, а також наявність відповідних ухвал в матеріалах кримінального провадження №0000463 без супровідних листів Малинського районного суду про їх спрямування на адресу відділення поліції, а також відсутності штампів вхідної кореспонденції на вказаних ухвалах, підтверджує факт їх отримання слідчою ОСОБА_8 особисто та долучення до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, вказані обставини у своїй сукупності доводять логічну послідовність саме умисних дій обвинуваченої, вчиненої нею із описаним майном у кримінальному провадженні №0000463, а також дій, спрямованих на приховування допущених порушень вимог кримінального процесуального законодавства. Крім того, твердження обвинуваченої, надані нею у ході судового розгляду, що вона не являється суб`єктом злочину, передбаченого ст.388 КК України, оскільки не попереджалась про відповідальність за розтрату, приховування та інші дії з відповідним майном, ідуть в розріз з вимогами ст. 100 КПК України, згідно якої речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Виходячи з вимог ст.100 КПК України слідча ОСОБА_8 , яка була старшою слідчою групи слідчих у кримінальному провадженні №0000463 після визнання вилученої та описаної лісопродукції речовим доказом, автоматично набула статусу суб`єкту злочину, передбаченого ст.388 КК України, оскільки відповідне майно було їй ввірено на законних підставах. Крім того, в описовій частині рішення суд першої інстанції фактичне констатує відсутність в діях обвинуваченої складу злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, однак в подальшому приходить до висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 та виправдовує її з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.373 КПК України. При цьому, у вироку суд першої інстанції не вказує, ким іншим могло бути вчинено відповідне кримінальне правопорушення, якщо єдиною особою, якій було ввірене описане, а у подальшому арештоване майно, була лише обвинувачена ОСОБА_8 . Тому, висновок суду щодо недоведеності вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 , є помилковим, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а саме судове рішення містить істотні суперечності.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.349 КПК України на початку судового розгляду, який відбувся 08.06.2022 судом не надано право як стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови. В порушення вимог ч.7 ст.364 КПК України судом після завершення судових дебатів, у судовому засіданні 07.02.2024 не надано право останньої репліки обвинуваченій ОСОБА_8 . Також, у судовому засіданні, розпочатому о 14.00 год. 06.02.2024 судом обмежено право прокурора у підготовці до судових дебатів та відкладено розгляд справи на 14.30 год. 07.02.2024, хоча прокурором заявлялось відповідне клопотання та обґрунтовувалась необхідність більш тривалого часу для підготовки обвинувальної промови, зокрема у зв`язку із необхідністю прослуховування записів судових засідань, в яких допитувались свідки сторони обвинувачення. Також встановлено, що у судовій справі № 283/501/22 наявна копія клопотання потерпілого ОСОБА_14 від 07.06.2022, згідно якого він не заперечує проти подальшого судового розгляду за його відсутності. Однак, враховуючи, що згідно ст.ст.363, 364 КПК України, після завершення стадії судового розгляду слідує стадія судових дебатів, судом безпідставно не повідомлено потерпілого про час проведення судових дебатів, оскільки матеріали судової справи не містять даних про його належне повідомлення. Таким чином, судом допущено порушення принципу змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, в частині рівноправності на подання до суду клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, опрацюванням аудіо-та відеозаписів судових засідань прокурором установлено, що аудіозаписи судових засідань від 26.05.2022, 01.06.2022, 08.06.2022, 24.06.2022, 06.07.2022 та 28.07.2022 не відтворюються, у зв`язку з чим у сторони обвинувачення відсутня можливість прослухати та звірити достовірність викладення у судовому рішенні показів потерпілого ОСОБА_14 , а також повноти дослідження судом письмових доказів сторони обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також вирок суду в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити з таких підстав.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу вимог ч.3 ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

У п.146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, однією з підстав ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

У разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку відповідно до ст.374 КПК України зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії суддів, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дотримався, і оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_15 у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження слідує, що наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Житомирській області № 9 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_8 призначено на посаду слідчого Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Житомирській області № 27 о/с від 22.01.2021 року ОСОБА_8 призначена (у зв`язку із скороченням штатів та проведення реорганізації) на посаду слідчого Слідчого відділення Відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області.

09.10.2020 року слідчими Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області на підставі рапорту (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення оперуповноваженого СКП Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 № 5649 від 08.10.2020 року, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом здійснення незаконної порубки у лісі дерев породи «вільха» та «сосна», що зберігається на території пилорами у села Малинівка Малинського району Житомирської області, яку орендує ОСОБА_10 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Згідно доручення про проведення досудового розслідування начальника СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 від 09.10.2020 року відповідно до вимог ст.ст.29, 214 КПК України слідчій Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000463.

Постановою про створення групи слідчих від 09.10.2020 року начальником СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 визначено групу слідчих у складі: заступника начальника СВ Малинського ВП ОСОБА_17 , слідчих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , старшим групи слідчих призначено ОСОБА_21 .

З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи складність кримінального провадження заступником керівника Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_22 09.10.2020 року призначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , старшим групи визначено прокурора ОСОБА_26 .

В рамках даного кримінального провадження 08.10.2020 року слідчою СВ Малинського ВП ОСОБА_8 проведено огляд території пилорами ФОП « ОСОБА_10 », розташованої у АДРЕСА_1 без дозволу останнього і без ухвали суду, за результатами якого виявлено та вилучено 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м.

Постановою про визначення предмету речовим доказом від 09.10.2020 року вилучену лісопродукцію слідчою ОСОБА_8 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000463 та визначено місце її зберігання - територію нижнього складу Державного підприємства «Малинське лісове господарство», що знаходиться за адресою: вул. Лісний Кордон, 58, м. Малин, Житомирської області.

09.10.2020 року слідчою ОСОБА_8 підготовлено, погоджено у прокурора ОСОБА_26 та подано до слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області клопотання про проведення обшуку на території пилорами, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим №:06:000:0184, загальною площею 0,70 га у с.Малинівка, Малинського району Житомирської області, що належить до земель запасу Малинівської сільської ради, яку орендує ФОП « ОСОБА_10 » з метою відшукання та вилучення 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м та клопотання про арешт майна у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, вилученим в ході огляду від 08.10.2020 року

Ухвалами слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 09.10.2020 у справі № 283/2149/20 у задоволенні поданих клопотань слідчого про надання дозволу на проведення обшуку та про арешт майна відмовлено за безпідставністю.

В подальшому, ОСОБА_8 09.10.2020 року направлено лист директору ДП «Малинське ЛГ» щодо необхідності проведення додаткового огляду вилученої в ФОП « ОСОБА_10 » лісопродукції.

14.10.2020 року, отримавши письмовий дозвіл у службових осіб ДП «Малинське ЛГ», слідчою ОСОБА_8 на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» проведено огляд вилученої 08.10.2020 року у ФОП « ОСОБА_10 » лісопродукції, яка визнана речовими доказами у провадженні.

Після проведення вказано огляду, слідча ОСОБА_8 за погодженням із прокурором ОСОБА_26 14.10.2020 року звернулась із повторним клопотанням до слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області про арешт майна у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, вилученого в ході огляду від 08.10.2020 року, а саме 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м, яке було задоволено слідчим суддею Малинського районного суду Житомирської області від 15.10.2020 у справі №283/2149/20.

Вказані обставини сторонами кримінального провадження не заперечуються та не оскаржуються.

В той же час, за версію сторони обвинувачення, слідча ОСОБА_8 , будучи службовою особою, відповідальною за зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000463, якій ввірено вилучене та описане майно, діючи умисно не вжила заходів щодо забезпечення його доставлення та збереження через громіздкість на територію органу поліції, у складі якого функціонує слідчий підрозділ та залишила відповідне описано майно - лісопродукцію на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» без оформлення будь-яких документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», а також будучи службовою особою, якій ввірено описане та у подальшому арештоване майно, своїми умисними діями, які виразились у не вжитті додаткових заходів у період з 15.10.2020 року по 07.06.2021 року з арештованим майном в частині оформлення документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», звідки воно у подальшому зникло, ОСОБА_8 , вчинила незаконні дії з описаним та арештованим майном, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.388 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, не визнала. Зазначила, що була старшою групи слідчих у кримінальному провадженні та у складі слідчо-оперативної групи. 08.10.2020 року без ухвали суду, проводила огляд території пилорами ФОП ОСОБА_10 , описувала до протоколу огляду колоди деревини породи «вільха» і «сосна». Вказала, що зазначена деревина за її вказівкою була вилучена, завантажена на вантажний автомобіль і перевезена на територію нижнього складу ДП «Малинське лісове господарство» та залишена там. Своєю постановою визнала вилучену деревину речовими доказами, однак не надавала вказівку перевезти вилучену деревину на територію органу поліції, оскільки там відсутнє місце для зберігання вилученої деревини в таких об`ємах, а вилучена деревина зазвичай зберігалась на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ». На запитання прокурора повідомила, що на даний час вилучена деревина в інших кримінальних провадженнях зберігається на території відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області, однак раніше не зберігалась там. Пояснила, що їй було відомо, що між відділенням поліції та ДП «Малинське ЛГ» не було укладено будь яких офіційних документів, щодо визначення зберігання речових доказів на території лісгоспу, відповідне зберігання здійснювалось за домовленістю між керівниками поліції та лісгоспу. Повідомила, що залишаючи відповідну деревину на території лісгоспу не оформлювала будь-яких документів щодо передачі відповідного майна на відповідальне зберігання, розписок ні у кого теж не відбирала про відповідальність за збереження відповідного майна. На запитання прокурора, чому після винесення слідчим суддею 09.10.2020 ухвал про відмову у задоволенні клопотань на проведення обшуку та арешту тимчасово вилученого майна, негайно не повернула тимчасово вилучене майно пояснила, що ухвали вона не отримувала, участі в судовому розгляді вказаних клопотань вона не брала, а підписи, що містяться в матеріалах судової справи про отримання нею відповідних ухвал виконані не нею. Повторно 14.10.2020 проводила огляд вилученої деревини на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» та повторно зверталась з клопотанням до суду про арешт майна, яке розглядалось судом 15.10.2020. Повідомила, що відповідну ухвалу не отримувала наручно та на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» після 14.10.2020 не перебувала. Повідомила, що дійсно допустила порушення під час вилучення та поміщення на територію нижнього складу деревини, однак вважає, що в її діях вбачаються ознаки службової недбалості, однак через відсутність відповідних наслідків у вигляді суми спричиненої шкоди, це може бути лише дисциплінарним правопорушенням. Повідомила, що не є суб`єктом злочину, передбаченого ст.388 КК України, оскільки не попереджалась про відповідальність за розтрату, приховування та інші дії з відповідним майном.

Суд першої інстанції, взявши до уваги такі показання обвинуваченої ОСОБА_8 , які на переконання колегії суддів, не спростовані в ході судового розгляду жодними належними та допустимими доказами, які б підтверджували вчинення обвинуваченою умисних дій, які виразилися у вчиненні незаконних дій з майном, яке описане та майном, на яке накладено арешт, прийшов до обґрунтованого висновку, що жоден з досліджених судом доказів, який наданий стороною обвинувачення, не містить інформації про умисне вчинення обвинуваченою активних дій, спрямованих на розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описане.

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що судом першої інстанції допущена невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а судове рішення містить істотні суперечності.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, у першу чергу, підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України наступає у разі доведеності незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації, саме розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт.

Об`єктом цього злочину є встановлені діючим законодавством правові аспекти функціонування системи правосуддя в частині врегламентованого правового режиму та порядку поводження з майном (коштами), на які накладений арешт, з майном, яке заставлене, знаходиться під описом, або відносно якого встановлені обмеження (обтяження) права користування.

Із змісту ст.388 КК України випливає, що предметом злочину є майно, яке має особливий правовий статус, бо за ч. 1 ст. 388 КК власник або інший законний володілець цього майна внаслідок його опису, застави або накладення на нього арешту може бути обмежений або позбавлений права володіти, користуватися чи розпоряджатися ним.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, утворює наступні самостійні діяння: 1) розтрата, 2) відчуження, 3) приховування, 4) пошкодження, 5) знищення, 6) інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описане, 7) порушення обмеження права користування таким майном, здійснене особою, котрій це майно було ввірене; 8) здійснення операцій із коштами (вкладами), на які було накладено арешт, представником банківської чи іншої фінансової установи.

Під незаконними діями, передбаченими ст.388 КК України, необхідно розуміти активні дії по розтраті, відчуженню, приховуванню, підміні, пошкодженню, знищенню майна або інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описане, чи порушення обмеження права користуватися таким майном, або здійснення банківських операцій із коштами (вкладами), на які накладено арешт.

Інші незаконні дії з майном - це такі дії винної особи, які вчиняються ним всупереч встановленому порядку поводження з майном, яке йому ввірено, і які не підпадають під визначення розтрати, відчуження, приховання, підміни, пошкодження, знищення майна або порушення обмеження (обтяження) права користування таким майном.

Як слідує з висунутого обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні незаконних дій щодо майна, яке описано та майна, яке описано та на яке накладено арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року у справі №283/2149/20.

Незаконність таких дій за тлумаченням та доводами сторони обвинувачення полягає у наступному:

- не вжитті заходів щодо забезпечення доставлення та збереження майна, яке описано - лісопродукції, через громіздкість на території органу поліції, у складі якого функціонує слідчий підрозділ та залишенні вилученого та описаного майна - лісопродукції, на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» без оформлення будь-яких документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ»;

- не вжитті додаткових заходів з арештованим майном в частині оформлення документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ».

Мотивуючи своє рішення про виправдання ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив, що надані стороною обвинувачення докази, всупереч доводам прокурора, спрямовані на доказування факту порушення слідчою ОСОБА_8 вимог посадових обов`язків та кримінального процесуального законодавства при здійсненні досудового розслідування злочину, а саме невжитті заходів щодо збереження речових доказів, в тому числі порушення порядку зберігання речових доказів, а саме у період з 15.10.2020 по 07.06.2021 не вжиття додаткових заходів щодо оформлення документів, які б підтверджували передачу арештованого майна, а саме лісопродукції на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», звідки воно у подальшому зникло.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та звертає увагу на те, що специфіка цього складу кримінального правопорушення полягає у тому, що воно вчинюється лише шляхом активних дій, і не може виявлятися у формі бездіяльності.

З матеріалів справи та пред`явленого обвинувачення не встановленим є з огляду на аналіз яких доказів прокурор ОСОБА_7 прийшов до переконання про умисний характер та про активність дій ОСОБА_8 , оскільки з обвинувачення слідує, що ОСОБА_8 , інкримінується саме бездіяльність у не вжитті заходів щодо забезпечення доставлення та збереження майна, яке описано - лісопродукції, через громіздкість на території органу поліції, та залишенні його на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» без оформлення будь-яких документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ», а також не вжитті додаткових заходів з арештованим майном в частині оформлення документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ».

Враховуючи викладене, апеляційні доводи прокурора про не надання оцінки діям обвинуваченої в частині вчинення активних дій щодо майна, яке було описано, та в подальшому арештоване є неспроможними.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими апеляційні твердження прокурора про те, що слідча ОСОБА_8 , яка була старшою слідчою групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000463 після визнання вилученої та описаної лісопродукції речовим доказом, автоматично набула статусу суб`єкту злочину, передбаченого ст.388 КК України, оскільки відповідне майно було їй ввірено на законних підставах в силу вимог ст.100 КПК України.

Так, згідно ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження зберігання у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок).

Згідно пред`явленого обвинувачення, слідча ОСОБА_8 , будучи службовою особою, відповідальною за зберігання речових доказів у межах кримінального провадження №0000463, якій ввірено вилучене та описане майно, діючи умисно, не вжила заходів щодо забезпечення його доставлення та збереження через громіздкість на території органу поліції, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, а прийняла рішення про залишення відповідного описаного майна на території нижнього складу ДП «Малинський ЛГ», без оформлення будь-яких документів, які б підтверджували його передачу на відповідальне зберігання та попередження під розписку про відповідальність за збереження відповідного майна відповідальних осіб ДП «Малинського ЛГ».

Згідно п.7 Порядку вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, дізнавача, який здійснює таке провадження.

Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (далі - спеціальний сейф).

Відповідно до п.5 вказаного Порядку умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

З показань обвинуваченої ОСОБА_8 , остання визнавши своєю постановою вилучену деревину речовими доказами, не надавала вказівку перевезти вилучену деревину на територію органу поліції, оскільки там відсутнє місце для зберігання вилученої деревини в таких об`ємах, а вилучена деревина зазвичай зберігалась на території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ». На запитання прокурора повідомила, що на даний час вилучена деревина в інших кримінальних провадженнях зберігається на території відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області, однак раніше там не зберігалась. Пояснила, що їй було відомо, що між відділенням поліції та ДП «Малинське ЛГ» не було укладено будь яких офіційних документів, щодо визначення зберігання речових доказів на території лісгоспу, відповідне зберігання здійснювалось за домовленістю між керівниками поліції та лісгоспу.

На переконання апеляційного суду, такі показання обвинуваченої не були спростовані стороною обвинувачення. В матеріалах провадження відсутні докази наявності спеціального обладнаного, відповідно до положень п.7 Порядку, приміщення на території органу поліції, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, в якому могла б зберігатися вилучена слідчої ОСОБА_8 деревина, враховуючи її громіздкий об`єм, на момент проведення огляду 08.10.2020 року, та із забезпеченням збереження істотних ознак та властивостей вилученої деревини.

Свідок ОСОБА_27 , який працював на посаді головного інженера ДП «Малинський лісгосп» надав показання, що працівники поліції то завозили на територію підприємства то вивозили з території лісопродукцію. Працівниками поліції з його дозволу також завозилась деревина під відповідальне зберігання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає достовірними показання обвинуваченої, що рішення про залишення вилученої лісопродукції на складі ДП «Малинський ЛГ» було викликано службовою необхідністю через відсутність місця для зберігання вилученої деревини у відповідних об`ємах на території органу поліції, доказів вчинення слідчою умисних дій щодо незабезпечення доставлення вилученої лісопродукції та збереження на території складу органу поліції стороною обвинувачення не надано.

Крім того, згідно пред`явленого обвинувачення, слідчою ОСОБА_8 , в порушення вимог Порядку КМУ № 1104 від 19.11.2012, не обліковано вилучені 08.10.2020 речові докази у відповідній книзі обліку речових доказів Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області (на даний час ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області).

В цій частині апеляційний суд зазначає.

Положеннями п.8 Порядку передбачено, що відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження.

Відповідальною за зберігання речових доказів в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі є посадова особа органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що призначається наказом керівника такого органу або наказом керівника слідчого підрозділу, підрозділу дізнання відповідно до повноважень (далі - відповідальна особа). Згідно із зазначеним наказом з числа посадових осіб органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, призначається також особа, яка заміщує відповідальну особу в разі її відпустки, відрядження чи тривалої відсутності з інших причин, та особа, в якої на відповідальному зберіганні знаходиться дублікат ключів від обладнаного приміщення чи спеціального сейфа.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для обліку речових доказів у кожному органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, відповідальною особою ведеться книга обліку речових доказів, яка нумерується, прошнуровується, засвідчується підписом керівника слідчого підрозділу або підрозділу дізнання і скріплюється печаткою органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання. Книга обліку зберігається у відповідальної особи.

Тобто, з аналізу наведених положень випливає, що слідча є відповідальною особою за зберігання речових доказів, що зберігаються безпосередньо з матеріалами кримінального провадження, а не будь-якого описаного чи арештованого майна.

В ході досудового розслідування стороною обвинувачення не було встановлено особу, безпосередньо відповідальну за збереження речових доказів, в Малинському ВП, за винятком тих, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, питання про допит такої посадової особи не ставилося. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що слідча не надавала такій відповідальні особі (у разі її наявності) копії документів, які підтверджують факт передачі речових доказів, в тому числі протоколу огляду, в якому зафіксовано факт вилучення деревини. Відсутність запису про речові докази у книзі обліку, який здійснюється відповідальною особою, а не слідчою ОСОБА_8 не є рівнозначним не надання слідчою відповідних документів для здійснення відповідальною особою за збереження речових доказів їх обліку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за апеляційними доводами прокурора, ОСОБА_8 автоматично набула статусу суб`єкта злочину, передбаченого ст.388 КК України виходячи з вимог ст.100 КПК України, при цьому за пред`явленим обвинуваченням після накладення судом арешту на майно, у слідчої ОСОБА_8 , яка вчинила незаконні дії щодо майна, яке описане, виник умисел на вчинення незаконних дій з арештованим майном, яке на законних підставах було їй ввірено рішенням слідчого судді від 15.10.2020 року.

Тобто, аналіз пред`явленого обвинувачення свідчить, що за версією сторони обвинувачення з моменту вилучення майна 08.10.2020 року ОСОБА_8 була відповідальною за зберігання речових доказів, яке їй було ввірено в силу положень ст.100 КПК України, а після накладення слідчим суддею арешту на це ж саме майно, з 15.10.2020 року по 07.06.2021 року ОСОБА_8 була відповідальною за збереження арештованого майна, оскільки воно їй було ввірено рішенням слідчого судді від 15.10.2020 року.

Що стосується автоматичного набуття статусу суб`єкту злочину за положеннями ст.100 КПК України, висновки апеляційного суду на спростування апеляційних доводів прокурора викладені вище. В частині обвинувачення про відповідальність слідчої ОСОБА_8 за збереження за вилученим, описаним та в подальшому арештованим майном, саме на підставі ухвали слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 15.10.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

15.10.2020 року слідчим суддею Малинського районного суду клопотання слідчої СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_26 про накладення арешту на майно у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м задоволено, накладено арешт у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, що мають значення для кримінального провадження як речові докази, заборонено відчуження, розпорядження та/або користуватися майном, на яке накладено арешт.

Вказаною ухвалою вилучена лісопродукція не була ввірена на відповідальне зберігання після його опису та арешту слідчій ОСОБА_8 .

Жодних обов`язків чи обмежень даною ухвалою безпосередньо на обвинувачену ОСОБА_8 не покладалося. Вказаною ухвалою слідчого судді було лише покладено контроль за виконанням цієї ухвали, якою було прийнято рішення про накладення арешту на відповідне майно.

А відтак, апеляційний суд вважає, що бездіяльність у вигляді не взяття розписок з відповідальних за збереження майна осіб, що не заперечується самою обвинуваченою, будь яким чином не могло бути незаконним в розумінні кваліфікації за ст.388 КК України.

Колегія суддів зауважує, що в контексті саме правової кваліфікації незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації, особи, яким ввірено майно, на яке накладено арешт, знаходиться під описом, яке заставлене або відносно якого встановлені обмеження (обтяження) права користування, а також майно яке підлягає конфіскації за рішенням суду, що набрало законної сили, попереджаються про кримінальну відповідальність під розписку за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення, інші незаконні дії з майном, порушення обмеження (обтяження) права користування таким майном, доказів такого попередження обвинуваченої ОСОБА_8 в матеріалах провадження відсутні, стороною обвинувачення не надані.

Більше того, висунуте проти ОСОБА_8 обвинувачення, на переконання апеляційного суду, є нелогічним, адже за таким обвинуваченням остання мала двічі брати одну й ту саму розписку про відповідальність за збереження тієї самої вилученої - лісопродукції у тієї самої відповідальної особи ДП «Малинський ЛГ», тільки перший раз за версією обвинувачення відразу після вилучення та опису лісопродукції в протоколі огляду, а другий раз після накладення арешту. Не підтвердженим, надуманим є момент виникнення умислу у обвинуваченої за твердженням сторони обвинувачення, на вчинення незаконних дій щодо вилученої лісопродукції, який як вважає сторона обвинувачення виник у ОСОБА_8 двічі, а саме: при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, в момент доставлення речових доказів 08.10.2020 року лісопродукції на територію нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» та вдруге умисел у обвинуваченої на вчинення незаконних дій з цим же майном у обвинуваченої виник після накладення судом арешту на майно.

В апеляційній скарзі не наведено обставин, які у своїй сукупності доводили логічну послідовність саме умисних дій обвинуваченої, вчиненої нею із описаним та в подальшому арештованим майном.

Не доводить таку послідовність дій посилання прокурора на наявність іншої постанови слідчої від 09.10.2020 року при визнання предмету речовим доказом, в якій слідча визначила, що вилучена лісопродукція передається на зберігання відповідальній особі за речові докази Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області та на обізнаність слідчої про наявність ухвал слідчого судді від 09.10.2020 року у справі №283/2149/20, якими відмовлено у задоволенні клопотань про арешт та проведення його обшуку.

Зокрема, посилання прокурора ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі на наявність іншої постанови слідчої ОСОБА_13 про визнання предмету речовим доказом від 09.10.2020 року, за якою слідча визначила, що вилучена лісопродукція передається на зберігання відповідальній особі за речові докази Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області не заслуговують на увагу, оскільки з обвинувального акту, який є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яке є предметом судового розгляду, затвердженого прокурором ОСОБА_7 слідує, що самим прокурором встановлено, що слідча визначила постановою про визначення предмету речовим доказом від 09.10.2020 року місце зберігання речових доказів - вилученої лісопродукції територію нижнього складу Державного підприємства «Малинське лісове господарство».

Згідно цієї постанови про визнання предмету речовим доказом від 09.10.2020 року вилучені 28 (двадцять вісім) колод деревини породи «вільха» довжиною по 3 м кожна, класу «В», загальним об`ємом 5,972 куб.м. та 179 (сто сімдесят дев`ять) колод деревини породи «сосна» довжиною по 2,6 м кожна, класу «D», загальним об`ємом 12,395 куб.м., слідчою ОСОБА_8 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000463 та визначено їх місце зберігання - територію нижнього складу Державного підприємства «Малинське лісове господарство», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.7 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Згідно п.7 ч.2 ст.36 КПК України, якою визначено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

Постанова слідчої ОСОБА_13 від 09.10.2020 року, якою місцем зберігання вилученої лісопродукції визначено територію нижнього складу Державного підприємства «Малинське лісове господарство» є чинною, прокурором не скасована як незаконна та необґрунтована.

Отже, перебування лісопродукції на територію нижнього складу Державного підприємства «Малинське лісове господарство» визначено постановою слідчою ОСОБА_13 від 09.10.2020 року, факт перебування лісопродукції в дійсності на вказаній території лісгоспу сторонами кримінального провадження не заперечується, а також підтверджено свідками у судовому засіданні, зокрема свідком ОСОБА_28 , яка в судовому засіданні повідомила, що слідча сказала, що вилучена деревина лежатиме на нижньому складі, вона там і знаходилась.

Більше того, в ухвалі слідчого судді Малинського районного суду, якою накладено арешт на вилучену лісопродукцію, встановлено, що 14.10.2020 року проведено огляд вказаної лісопродукції, яку передано на відповідальне зберігання в ДП «Малинське ЛГ».

З показань свідка ОСОБА_27 слідує, що він працював на посаді головного інженера ДП « Малинський лісгосп». Чи була поміщена деревина на території нижнього складу лісгоспу він не знає. Щодо визначення території нижнього складу складом для речових доказів для деревини йому невідомо. Яка саме деревина перебувала на нижньому складі йому не відомо. Чи підписував документи, він не пам`ятає, оскільки подія відбувалась два роки тому. Категорично не заперечує, що він підписував документи на лісопродукцію. На якій підставі завозилась деревина на територію йому не відомо. Працівники поліції то завозили на територію підприємства то вивозили з території лісопродукцію. Працівниками поліції з його дозволу також завозилась деревина під відповідальне зберігання.

Крім того, в матеріалах провадження наявна заява головного інженера ОСОБА_27 , який своїм підписом засвідчив надання дозволу на проведення огляду території нижнього складу ДП «Малинське ЛГ» для огляду речових доказів, які було отримано від працівників поліції на відповідальне зберігання 09.10.2020 року, що залишилось поза увагою сторони обвинувачення.

Що стосується апеляційних тверджень прокурора про незаконність проведення повторного огляду та не повернення тимчасово вилученого майна, колегія суддів зазначає.

Процесуальні вимоги щодо проведення такої слідчої дії як огляд знаходять свою регламентацію у положеннях ст.237 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Виходячи з аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст.237 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що будь-яких обмежень чи заборон щодо проведення повторного огляду вони не містять. Аналогічно положення кримінально-процесуального законодавства, які визначають процесуальний порядок та правові підстави накладення арешту на майно не містять будь-яких заборон щодо повторного звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Додатково в цій частині колегія суддів враховує, що повторне клопотання від 14.10.2020 року слідчої ОСОБА_8 про арешт майна, а саме вилученої лісопродукції було погоджено прокурором ОСОБА_26 , який в силу положень ст.36 КПК України, здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням та було задоволено слідчим суддею Малинського районного суду Житомирської області, який відповідно до вимог ст.173 КПК України перевіряв наявність достатніх і належних доказів тих обставин, на які сторона обвинувачення послалася у своєму клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, правовим підставам арешту майна, тощо.

Ухвала слідчого судді Малинського районного суду від 14.10.2020 року є чинною, сторонами кримінального провадження, в тому числі прокурором, в порядку ст.309 КПК України в апеляційному порядку оскаржена не була.

Не повернення слідчою ОСОБА_8 , тимчасово вилученого майна у період з 09.10.2020 року і до винесення слідчим суддею ухвали, якою клопотання слідчої задоволено, накладено арешт на вилучено лісопродукцію 15.10.2020 року, дійсно суперечить положенням ст.169, ч.3 ст.173 КПК України, на що звертає увагу прокурор в поданій апеляційній скарзі, однак не дотримання ОСОБА_8 вказаних кримінально-процесуальних норм, не є свідченням вчинення незаконних дій щодо майна, яке описано в диспозиції інкримінованої обвинуваченій статті.

Крім того, колегія суддів враховує, що власником лісопродукції в порядку ст.303 КПК України не оскаржувалась бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягала у неповерненні тимчасового вилученого майна у період з 09.10.2020 року по 15.10.2020 року, про порушення своїх прав як власника майна не заявлялось, відповідні відомості відсутні в матеріалах кримінального провадження. До того ж в подальшому, арешт на вилученому лісопродукції, через незначний проміжок часу (через 7 днів) було накладено слідчим суддею

Відтак наведені в апеляційній скарзі прокурора мотиви незгоди з судовим рішенням не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не ставлять під сумнів їх законність і вмотивованість.

Будь-яких інших допустимих та належних доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню прокурором не надано ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Посилання прокурора на допущення в ході судового розгляду ряду інших суттєвих порушень кримінального процесуального законодавства відхиляються апеляційним судом з таких мотивів.

Колегія суддів звертає особливо увагу на таку невід`ємну властивість поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону», визначену ст. 412 КПК України, як здатність цього порушення перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Системно-структурний аналіз зазначених норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як не надання судом право проголосити вступні промови та надати право останньої репліки обвинуваченій ОСОБА_8 , на що також вказує прокурор в поданій апеляційній скарзі, вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 349 КПК України, на початку судового розгляду головуючий надає сторонам право проголосити вступні промови, в яких, зокрема, зазначається, якими доказами сторона підтверджуватиме наведені нею обставини. Після проголошення вступних промов, інші учасники провадження можуть висловити свою думку про те, які докази потрібно дослідити.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення до суду подано всі докази, які прокурор вважав необхідними та достатніми для доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 . Між учасниками судового процесу було визначено та узгоджено порядок проведення судового розгляду, сторона обвинувачення не порушувала перед судом питання про необхідність дослідження будь-яких інших доказів в судовому засіданні, не ставить прокурор і в поданій апеляційній скарзі питання про не дослідження будь-яких доказів сторони обвинувачення. Суд прийняв своє рішення на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих сторонами кримінального провадження. Більше того, в ході судового розгляду прокурор під час таких судових засідань не заявляв жодних клопотань про порушення його прав в цій частині.

Згідно ч.7 ст.374 КПК України після закінчення промов учасники судових дебатів мають право обмінюватися репліками.

З матеріалів кримінального провадження та протоколу судового засідання вбачається, що після закінчення судових дебатів, обвинувачена виступила з останнім словом, в ході апеляційного розгляду не заявляла про порушення права на захист через не надання права останньої репліки.

Отже, апеляційний суд констатує, що не надання судом права стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови та право останньої репліки обвинуваченій само по собі не є істотним порушенням кримінального процесуального закону (ст.412 КПК України), оскільки не має істотного впливу на права сторін кримінального провадження, не вплинуло на принцип змагальності, рівності сторін чи справедливість процесу в цілому.

Надуманими є твердження прокурора про обмеження його права у підготовці до судових дебатів, оскільки саме з метою підготовки прокурора до судових дебатів, судове засідання від 06.02.2024 року було відкладено на наступний день, в судовому засідання 07.02.2024 року прокурор ОСОБА_7 зазначив що до судових дебатів готовий, обвинувальну промову підготував, не потребує більше часу для підготовки до судових дебатів, що підтверджується звукозаписом та журналом судового засідання (а.п.171 т.3).

Відхиляє апеляційний суд і апеляційні твердження прокурора про порушення судом вимог кримінального-процесуального законодавства у зв`язку із неповідомленням потерпілого про судове засідання 07.06.2022 року, оскільки в матеріалах провадження є заява потерпілого ОСОБА_14 , в якій він не заперечував проти подальшого судового розгляду за його відсутності.

Доводи прокурора про неможливість відтворення аудіо- та відеозаписів судових засідань від 26.05.2022, 01.06.2022, 08.06.2022, 24.06.2022, 06.07.2022 та 28.07.2022 не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи наявні журнали судових засідань за відповідні дати, а також технічні носії інформації, які належним чином відтворюються, будь-яких перешкод у їх прослуховуванні немає.

Не прийнятими також є посилання прокурора на те, що у вироку суд першої інстанції не вказує, ким іншим могло бути вчинено кримінальне правопорушення, з огляду на вимоги ст. 92 КПК України, за якими обов`язок доказування лежить на стороні обвинувачення.

Саме сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів винуватість особи поза розумним сумнівом, чого у цьому кримінальному провадженні зроблено не було.

Переконливих аргументів, у чому конкретно полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи та які саме норми процесуального закону порушив суд першої інстанції при дослідженні обставин справи, у апеляційній скарзі не зазначено, натомість доводи прокурора зводяться до власного бачення оцінки обставин кримінального провадження, відмінного від висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні.

Таким чином, незважаючи на закріплений у ст.92 КПК України за слідчим та прокурором обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, на переконання колегії судів, останніми не надано суду належних, допустимих, достовірних та у своїй сукупності достатніх доказів на підтвердження вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, і такий висновок суду першої інстанції достатньо мотивований та ґрунтується на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні і змістовно наведені у вироку.

Відповідно, встановивши відсутність в матеріалах провадження належних, допустимих, достовірних, та у своїй сукупності достатніх доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції та об`єктивно і беззаперечно підтверджували б винуватість у вчиненні інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушеннях колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України та вважає, що суд першої інстанції, діючи в межах визначених процесуальним законом повноважень, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, врахувавши вимоги ст. 62 Конституції України, ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, постановленого у цьому кримінальному провадженні, апеляційний суд не встановив, а тому вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 14.02.2024 відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :