Справа № 297/4123/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області,

встановив:

30 вересня 2024 року ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України звернулася до слідчого судді Берегівського районного суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, у зв`язку з невнесенням, згідно її заяви від 27.09.2024 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 27.09.2024 року нею було викликано СОГ за адресою АДРЕСА_1 , та подано заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення кваліфікованого як самоуправні дії. У своїй скарзі просила: внести відомості про кримінальне правопорушення передбаченого КК України за її заявою, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та встановити і притягти до кримінальної відповідальності осіб за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Скаржницю повідомили, що її заява прийнята та повідомлення зареєстровано. ЕО 7233 від 27.09.2024р.

Станом на 30.09.2024 року відомості про кримінальне правопорушення, яке зазначене у її заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Розгляд скарги ОСОБА_3 слідчим суддею було призначено на 02 жовтня 2024 року на 10:00 годин.

Скаржниця ОСОБА_3 в Закарпатській області, будучи належним чином повідомленою телефонограмою про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, про поважні причини свого неприбуття не повідомила.

Начальник СВ Берегівського РВП ГУНП також будучи належним чином повідомленим телефонограмою про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно із ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження, серед яких зокрема законодавцем визначені принцип верховенства права та принцип законності.

В силу вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 6 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 306 КПК України регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування. Частина третя вказаної статті встановлює, зокрема, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1)скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2)зобов`язання припинити дію;

3)зобов`язання вчинити певну дію;

4)відмову у задоволенні скарги.

Із системного аналізу норм КПК України слідує висновок, що за предметом правового регулювання ст. 307 КПК України є спеціальною щодо повноважень слідчого судді і такою не встановлено можливість прийняття рішення про залишення скарги без розгляду з підстав відсутності особи, яка її подала.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ "Надточій проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що справедливий судовий розгляд має ґрунтуватись на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача або прокурора в судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги.

А відтак, з огляду на рівність процесуальних можливостей сторін у кримінальному провадженні відсутність скаржника в судовому засіданні не може бути перешкодою для прийняття слідчим суддею відповідного процесуального рішення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу ОСОБА_3 у відсутності скаржниці та представника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Так, скарга мотивована тим, що 27.09.2024 року скаржницею ОСОБА_3 було викликано СОГ за адресою АДРЕСА_1 , та подано заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення кваліфікованого як самоуправні дії, однак станом на 30.09.2024 року відомості про кримінальне правопорушення не були внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим було порушено ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 214 КПК слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов?язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Виходячи зі змісту ст. 214 КПК, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об?єктивна та суб?єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об?єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов?язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Поряд з цим, слідчий суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об?єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов?язково внесені до ЄРДР. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року (справа №556/450/18), у якій зазначено: "..слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім?ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...".

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов?язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Крім того, скаржниця ОСОБА_3 у відповідності до вищезгаданих вимог закону не вказала, яка шкода була заподіяна її інтересам внаслідок, як вона зазначає в скарзі, самоправних дій.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України в ч. 1 ст. 214 не встановлює обов?язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до СРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, викладеній вище.

3 огляду на наведене, вважаю, що наявні підстави, для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Слідчий суддя Лайош ГАЛ