Справа № 742/4461/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/563/24
Категорія - ч. 2 ст. 310 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Щасновка Бобровицького району Чернігівської області, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду від 18.05.2023, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 14 липня 2023 року.

На підставі ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 частково відбуте покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду від 18 травня 2023 року, з моменту його затримання та перебування під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», з 14 липня 2023 року, з розрахунку один день частково відбутого покарання за один день позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 956,00 грн. 00 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення експертизи по даному кримінальному провадженню.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що навесні 2023 року обвинувачений ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без відповідного дозволу, незаконно посіяв насіння рослин роду конопель у землю за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому з метою незаконного вирощування рослин роду конопель, ОСОБА_7 доглядав за посівами та сходами рослин та культивував їх з метою доведення рослин до стадії дозрівання. Під час огляду місця події 14.07.2023 року у дворі за місцем проживання ОСОБА_7 , виявлено та вилучено 50 (п?ятдесят) рослин, які відповідно до висновку експерта № CE-19/125-23/8064-НЗПРАП від 31.07.2023 року містять психоактивний компонент канабісу тетрагідроканабінол і належить до рослин роду Коноплі (Cannabis).

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини ОСОБА_7 просив скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий. Зазначив, що суд при ухваленні вироку не дотримався вимог ст. 71 КК України, оскільки відбута частина покарання за попереднім вироком у строк відбування покарання за новим вироком не зараховується. Вказував, що запобіжний захід ОСОБА_7 у рамках даного провадження не обирався, а він був затриманий 14.07.2023 на виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду від 18.05.2023, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі, тому ухвалення судом рішення про початок строку відбування покарання з дати затримання обвинуваченого на виконання попереднього вироку є помилковим, оскільки призвело до зменшення призначеного строку покарання за сукупністю вироків. Крім того, місцевий суд помилково ухвалив на підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком з 14.07.2023 з розрахунку один день частково відбутого покарання за один день позбавлення волі. Поза увагою суду залишилося те, що положеннями ст. 72 КК України не передбачено зарахування засудженому у строк покарання строк частково відбутого покарання в іншому кримінальному провадженні, оскільки зазначена норма встановлює правила зарахування судом у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими доказами, що не оспорюються в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи, як і кваліфікація дій обвинуваченого, ніким не оспорюються, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних щодо особи, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України, в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України та п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, при визначенні покарання за правилами ст. 72 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком.

З аналізу вказаних норм кримінального закону та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003слідує, що при призначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України суд до призначеного покарання за новим вироком приєднує саме невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Початок строку відбування покарання має рахуватися або з дня ухвалення нового вироку, або з дня приведення вироку до виконання, а не з початку строку відбування покарання за попереднім вироком. При цьому, невідбута частина покарання за попереднім вироком у строк відбування покарання за новим вироком не зараховується.

Однак, місцевий суд при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог не дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що запобіжний захід ОСОБА_7 у рамках даного провадження не обирався, а він був затриманий 14.07.2023 на виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду від 18.05.2023, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі.

Отже, ухвалення місцевим судом рішення про початок строку відбування покарання з дати затримання обвинуваченого на виконання попереднього вироку є помилковим.

Крім того, також помилковим є ухвалення судом першої інстанції на підставі ст. 72 КК України зарахування в строк відбування покарання частково відбутого покарання за попереднім вироком з 14.07.2023 з розрахунку один день частково відбутого покарання за один день позбавлення волі, оскільки положеннями ст. 72 КК України не передбачено зарахування засудженому у строк покарання частково відбутого покарання в іншому кримінальному провадженні. Вказана норма встановлює правила зарахування судом у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, а вирок місцевого суду - скасуванню.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 408, 419, 420, 615 ч.15 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_7 призначити покарання:

за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 10.04.2024.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання місцевого суду на зарахування на підставі ст. 72 КК України частково відбутого покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.05.2023.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4