Справа № 206/5102/23
Провадження № 1-кп/206/64/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000477 від 06.08.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 03.05.2007 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України;

- 08.10.2009 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України;

- 23.07.2014 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України;

- 18.09.2014 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.190 КК України;

- 28.09.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України;

- 05.11.2015 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України;

- 27.01.2016 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України;

- 15.09.2022 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України;

- 09.05.2023 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України, до відбування покарання у виді 1 року обмеження волі.

- 06.03.2024 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.125 КК України .

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000477, внесене до ЄРДР 06.08.2023 відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 13.08.2024 задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , призначено комплексну стаціонарно судову психолого-психіатричну експертизу обвинуваченому ОСОБА_4 , проведення якої доручено експертам Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

24.10.2024 до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане нею клопотання. В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2024 ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.10.2024. ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, а саме: злочин передбачений ч. 4 ст. 186 КК України. Прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_4 раніше був засуджений за умисні корисливі злочини. Під час розгляду даної справи вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2024 йому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. Під час перебування під цілодобовим домашнім арештом, обов`язки, покладені на нього ухвалою суду, не виконував, в судові засідання не з`являвся. За місцем реєстрації в АДРЕСА_3 не проживає. У ОСОБА_4 не склалися стійкі соціальні зв`язки у суспільстві, він не має постійного місця проживання, тому є підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, будучи раніше неодноразово судимим, маючи невідбуте покарання, може вчинити спроби переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні, також заперечує проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник вказує на те, що ОСОБА_4 тримається під вартою незаконно, оскільки він не причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Крім того, останній тримається під вартою вже тривалий час і тому просив також змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши надані суду докази, суд констатує наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином. Він офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем своєї реєстрації не проживає, тобто він не має міцних соціальних зав`язків, а тому суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності, підвищує ризики переховування обвинуваченого від суду.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , усвідомлює, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, базується, у тому числі, і на показаннях неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та свідків. Обвинувачені почали змінювати раніше надані суду покази, у зв`язку з чим суд ухвалив повторно допитати свідка ОСОБА_8 . За таких підстав, суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідка у будь-який спосіб, з метою схиляння її до зміни своїх показів.

Суд також констатує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим

за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, у період перебування під цілодобовим домашнім арештом у даному кримінальному провадженні він вчинив нове кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125, 71,72 КК України, був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська до 1 року 15 днів обмеження волі (вирок суду від 06.03.2024 р)., що свідчить про його стійку антисоціальну позицію, тобто ОСОБА_4 може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 334-335, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22 грудня 2024 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 25.10.2024 року о 08-00 год.

Суддя ОСОБА_1