У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001738 від 01.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

встановив:

03.09.2024 слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Ужгородський РУП ГУНП в Закарпатській області проводить досудове розслідування кримінального провадження за № 0001738 від 01.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01.09.2024 приблизно о 04:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував неподалік Нової Пошти №3, за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив потерпілого ОСОБА_9 , який рухався в сторону будинку №36 по вул. Острівній та в лівій руці тримав мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 8 PRO».

В цей час, в ОСОБА_4 виник протиправний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, під`їхав на велосипеді до потерпілого та в зручний момент для заволодіння майном вихопив з лівої руки останнього мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 8 PRO» в корпусі зеленого кольору. В цей час потерпілий ОСОБА_9 сказав повернути мобільний телефон, однак ОСОБА_4 розуміючи, що його дії відкриті, почав втікати на велосипеді разом з викраденим майном та з місця вчинення злочину зник, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму приблизно 6000 гривень.

01.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в Закарпатській області, а 02.09.2024 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення на думку слідчого повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Стосовно ризиків, передбачених ст. 177 КК України, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме:

1) переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_4 вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним;

2) незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває та останній має реальну можливість спілкуватися з ними, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків і потерпілого даного кримінального провадження.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має будь-яких офіційних джерел заробітку коштів, що свідчить про те, що він надалі може вчиняти корисливі кримінальні правопорушення для власного збагачення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам відносно ОСОБА_4 , слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 клопотання підтримав з викладених вище з підстав, просив таке задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , до початку судового засідання подала заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до поданого заперечення сторона захисту не згідна з поданим клопотанням слідчого, з посиланням на норми ст. 132 КПК України, відповідно до якої застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вказує, що у даному випадку слідчою та прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки, зазначаючи такі ризики, як можливе переховування від органів досудового розслідування, вплив на потерпілого чи свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження того, в якому особа підозрюється, обвинувачується, слідча не долучає жодного доказу в таке обґрунтування.

Вказує, що у даному випадку жодних ризиків не існує, оскільки ОСОБА_4 повністю визнає вину, щиро кається, згідно характеристики Закарпатського обласного благодійного фонду «Ромське життя» (РОМАНО ДЖІВІПЕН) від 02.09.20243 ОСОБА_4 закінчив 9 класів Ужгородської гімназії № 13. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем родини згодом постійно працював на підробітках, а також у комунальних підприємствах міста Ужгорода. Проживає у громадянському шлюбі зі своєю жінкою - ОСОБА_11 , разом виховують двох малолітніх. ОСОБА_4 працьовитий, відповідальний, дружелюбний, хороший сім?янин. Користується повагою та авторитетом серед родичів, знайомих, сусідів.

З огляду на позитивну характеристику, з урахуванням того, що повністю ОСОБА_4 визнав вину, повернув викрадене майно, відповідно, захисник вважає, що до нього може бути застосований більш м`який, ніж винятковий, запобіжний захід.

Вказує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

У зв`язку з наведеним, просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжній захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 просила суд взяти до уваги ту обставину, що підозрюваний проживає спільно зі своєю матір`ю, яка хворіє і потребує його допомоги, підтвердження чого долучила результати проведених медичних досліджень стану здоров`я матері підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав, щиро каявся у скоєному, обіцяв виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доводи учасників процесу, з`ясувавши обставини справи, приходжу до наступного.

Встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001738 від 01.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

01.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в Закарпатській області.

02.09.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 01.09.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 01.09.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.09.2024; протоколом огляду відеозапису від 02.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2004 року № 14рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

За таких обставин лише факт тяжкості злочину, який інкримінується підозрюваному не може бути достатньою підставою для застосування запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості.

Зазначене узгоджується з позицією ЄСПЛ, відповідно до якої небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.

Разом з тим, при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини які свідчать про: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризика, зазначених у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

За таких обставин, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, не може буди єдиною підставою для задоволення клопотання, тому з урахуванням того, що підозрюваний раніше не судимий, має позитивну характеристику, має на утриманні двох малолітніх дітей, беручи до уваги повне визнання вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, повернення потерпілому викраденого майна, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, тому до підозрюваного належить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 192- 194, 196, 205, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

У клопотанні слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженому прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001738 від 01.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, - відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання слідчого та про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, а саме у виді домашнього арешту, - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 29 жовтня 2024 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_4 виконувати наступні обов`язки:

а) прибувати до слідчого, прокурора, суду по даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

б) не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

в) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та роботи;

г) носити електронний засіб контролю (у випадку наявності останнього).

Строк дії ухвали слідчого судді два місяці, тобто до 29 жовтня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1