Справа № 625/134/17
Провадження № 1-в/625/12/24
УХВАЛА

02.12.2024 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Різуненкове в режимі відео конференції подання начальника Богодухівського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирошниківка Коломацького району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 08 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст.185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2017 року ОСОБА_3 засуджений Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 4 місяців та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених пунктами 1-2 частини 1 статті 76 КК України.

04 жовтня 2024 року до суду надійшло подання начальника Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного ОСОБА_3 , який засуджений 08 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці і якого судом звільнено від відбування покарання з випробуванням, тривалістю 3 роки.

В обґрунтування подання начальник Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 зазначила, що у неї на виконанні перебуває вирок Коломацького районного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року у відношенні ОСОБА_3 , якого засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці і якого судом звільнено від відбування покарання з випробуванням, тривалістю 3 роки.

Однак на даний час ОСОБА_3 засуджений вироком Валківського районного суду Харківської області від 31 січня 2022 року за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, та відбуває покарання у Державній установі «Харківська виправна колонія №43».

Крім того, начальник Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 зазначила, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, згідно якого статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, внаслідок чого за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, вважається дрібним викраденням, за що має наступати не кримінальна, а адміністративна відповідальність.

Разом з тим, в обґрунтування подання начальник Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 вказала нате, що згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено, а за правилами, визначеними ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на вищевказані вимоги, а також посилаючись на те, що ОСОБА_3 засуджений 08 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за викрадення на початку вересня 2016 року майна на загальну суму 450 гривень 00 копійок, тобто на суму, яка не перевищила два неоподатковуваних мінімум доходів громадян, начальник Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 просила звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор, посилаючись на наявність визначених законом підстав для звільнення засудженого від призначеного йому покарання, не заперечував проти задоволення подання начальника Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_3 просив суд звільнити його від призначеного йому судом покарання, задовольнивши відповідне подання начальника органу пробації.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, представник Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, що за правилами, визначеними ч. 5 ст. 539 КПК України, не є перешкодою проведенню судового розгляду подання.

Суд, вислухавши думку кожного із учасників судового розгляду, з`ясувавши доводи, викладені у поданні, а також дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного.

Так, ОСОБА_3 засуджений 08 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України і йому судом призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 4 (чотири), і на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 судом звільнено від відбування покарання з випробуванням, тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень, закріплених у ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 засуджений 08 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, згідно обвинувального вироку вчинене ОСОБА_3 у вересні 2016 року.

Станом на день вчинення правопорушення прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1378 гривень 00 копійок, водночас ОСОБА_3 засуджений за крадіжку майна на загальну суму 450 гривень 00 копійок, тобто на суму, яка станом на день вчинення крадіжки є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються виключно Кримінальним кодексом України, тобто законом про кримінальну відповідальність, шо діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Таке положення цілком узгоджується зі ст. 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) має наступати виключно у випадках, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_3 засуджений 08 грудня 2017 року, на теперішній час не може вважатися кримінально караним діянням, позаяк вартість майна, у викраденні якого визнаний винуватим ОСОБА_3 , на момент вчинення крадіжки не перевищила двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно імперативних приписів, закріплених у ч 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на вищевказане, взявши до уваги те, що кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому Коломацьким районним судом Харківської області 08 грудня 2017 року, за вчинення злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 5, ч.2 ст. 74 КК України, ст.ст. 5, 7, 369, 372, 376, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного ОСОБА_3 , який засуджений 08 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці, призначеного йому за вчинення злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, згідно вироку, ухваленого Коломацьким районним судом Харківської області 08 грудня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Коломацький районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 02 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1