УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ГУ СБУ в м. Києві та Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), звернувся з даною скаргою до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва на бездіяльність уповноважених осіб ГУ СБУ в м. Києві та Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення в строки визначені ст. 214 КПК України.

Скарга мотивована тим, що 29.10.2024 ОСОБА_4 звернулась до ГУ СБУ в м. Києві та Київській області з повідомленням про мешканцями квартири АДРЕСА_1 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 Кримінального кодексуУкраїни (далі - КК України).

Вказане повідомлення отримано ГУ СБУ в м. Києві та Київській області 07.11.2024. Проте на дату подання скарги, 09.11.2024, слідчим ГУ СБУ в м. Києві та Київській області відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, досудове розслідування не розпочате.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином. Адвокатом ОСОБА_3 до суду подано заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує та просить його задовольнити.

Слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду відповідних скарг, вважає за можливе, у цьому випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

Статтею 26 КПК України визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1.ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Зі змісту ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 29 жовтня 2024 року, подану заявницею до ГУ СБУ в м. Києві та Київській області, заявницею зазначалось, що вона з 04.11.2004 року зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно у 2020-2021 році до квартири АДРЕСА_1 заселились двоє невідомих осіб (чоловік та жінка). Дана квартира розташована над квартирою ОСОБА_4 , а тому їй чутно про що відбувається спілкування в цій оселі. Після повномасштабного вторгнення країною агресором рф, мешканці квартири АДРЕСА_1 (невідомі ОСОБА_4 особи чоловік та жінка) почали використовувати якусь спеціальну техніку/прилади, які можуть бути предметом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме звуко- записуючи прилади, прилади з незаконного збору інформації з мобільних пристроїв та терміналів, прилади які мають вплив на життєдіяльність людини, погіршують стан її здоров`я, вживають заходи тиску, задля отримання правовстановлюючих документів на нерухомість ОСОБА_4 тощо. У зв`язку з використанням цієї техніки, вони впливають на фізичний та емоційний стан людини, викликають страх. Внаслідок таких дій, ОСОБА_4 стала різко відчувати нестерпний біль по всьому тілу, відчуваю різкий біль у голові.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у повідомлені ОСОБА_4 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, оскільки не містять даних, на підставі яких можливо встановити склад кримінального правопорушення про який зазначає заявник, підслідність/підсудність можливого кримінального правопорушення, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про його вчинення.

Як вбачається з самої заяви, у ній не наведено жодних конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, про які вона зазначає у своїй заяві, а її твердження про наявність у діях мешканців квартири АДРЕСА_1 , які є сусідами заявниці, ознак кримінального правопорушення, вчиненого за викладених у повідомленні обставин, ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні заявниці.

На думку слідчого судді, зазначені у заяві обставини, серед іншого, позбавляють можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності суб`єктів складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб ГУ СБУ в м. Києві та Київській області внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення мешканцями квартири АДРЕСА_1 відсутні, а тому в задоволенні вимог за скаргою її адвоката слід відмовити.

На підставі викладеного, з метою обмеження безпідставного впливу на діяльність спеціальних суб`єктів, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ГУ СБУ в м. Києві та Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_5