КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.07.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 год. 00 хв. 31.08.2024 включно, але не більше строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 25 000 000 грн.

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/30348/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_12

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4953/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6

наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строку досудового розслідування до 05.08.2024 включно.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що підозра не узгоджується з наявними і наданими органом досудового розслідування доказами, доданими до клопотання, та є необґрунтованою.

Також апелянт вказував, що у клопотанні стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується абстрактно, без посилання на відповідні факти, та лише зазначається про ступінь тяжкості кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, що не може бути самостійною підставою для тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення вилучено усі документи, які можуть містити доказову базу, а також відеозапис з пункту пропуску «Ягодин».

При цьому, у клопотанні не вказано, які саме речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_6 може знищити, приховати або спотворити, а тому даний ризик є безпідставним і не відповідає фактичним обставинам справи.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків не відповідає дійсності і не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь-які підтверджуючі факти, які б вказували, що підозрюваний здійснює чи здійснював незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є виключно припущеннями сторони обвинувачення без посилання на докази, які б могли підтвердити ймовірне існування вказаних ризиків.

Також, при розгляді клопотання слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків та його матеріального стану.

Так, ОСОБА_6 за місцем несення служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох дітей, дружину та її матір. Його дружина потребує постійного нагляду, у зв`язку із наявним у неї захворюванням.

При визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано матеріальний стан підозрюваного, його сімейні обставини, а саме потреби у лікуванні дружини та її матері, та визначено розмір застави, який є непосильним для ОСОБА_6 і його родини.

Крім того, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення не несе жодної матеріальної шкоди, а тому, на думку апелянта, слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави, який не ґрунтується на нормах КПК України, обставинах справи та усталеній практиці ЄСПЛ.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України або визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про необґрунтованість підозри, та зазначав, що твердження у повідомленні про підозру про те, що інспектор ОСОБА_13 є підлеглою ОСОБА_6 , якій останній надавав вказівки, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_13 не перебувала і не могла перебувати у підпорядкуванні ОСОБА_6 .

Крім того, виходячи зі змісту ст. ст. 6, 7 Закону України «Про прикордонний контроль» та п. п. 1, 21 Глави 5 Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України», затвердженої Наказом МВС України від 19.10.2015 №1261, уповноваженою особою, яка приймає рішення щодо пропуску осіб є посадова особа підрозділу охорони державного кордону, яка виконує службові обов`язки в прикордонному наряді «Перевірка документів».

24.06.2024 в прикордонному наряді «Перевірка документів» виконувала службові обов`язки саме ОСОБА_13 .

Також апелянт зазначав, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки у ньому вказані лише відомості про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та перераховуються ці ризики без посилань на конкретні докази та відомості, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, у клопотанні не обґрунтовано недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

На думку апелянта, до ОСОБА_6 можливо застосувати будь-який інший запобіжний захід, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Визначена слідчим суддею застава в розмірі 25 000 000 грн. є завідомо непомірна для підозрюваного та його родини.

Слідчим суддею не надано належної оцінки характеризуючим даним про особу ОСОБА_6 , зокрема щодо перебування на службі в ДПС України більше 20 років, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та дружини, яка має тяжке онкологічне захворювання, а також матеріальний стан ОСОБА_6 .

Також, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, що на переконання апелянта, є стримуючим фактором та нівелює ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Інші зазначені у клопотанні ризики є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головне слідче управління Державного бюро розслідувань здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000619 від 17.08.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 357 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ТИП Б) відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою, оскільки обіймає посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

У невстановлений час, але не пізніше 23.06.2024 року, у ОСОБА_14 , виник умисел на незаконний перетин державного кордону, без проходження прикордонного, митного та інших видів контролю.

В подальшому, за невстановлених обставин та у невстановлений час, ОСОБА_14 , маючи на меті незаконно перетнути державний кордон України, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Державної прикордонної служби України, запропонував останньому вчинити дії, з використанням свого службового становища, щодо його незаконного переправлення через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи приблизно о 04 год 00 хв 24.06.2024 в пункті пропуску «Ягодин» поблизу адміністративного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_15 , без проходження прикордонного, митного та інших видів контролю, використавши втрачений паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_16 , незаконно переправив ОСОБА_15 через державний кордон України.

Згідно даних протоколу затримання від 05.07.2024, цього ж дня о 08 год. 45 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі абзацу 6 ч. 1 ст. 615 КК України.

05.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому службовою особою з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 332 КК України.

05.07.2024 старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 50 000 000 грн., та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.07.2024 задоволено частково клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 год. 00 хв. 31.08.2024 включно, але не більше строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 25 000 000 грн.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строку досудового розслідування до 05.08.2024 включно.

В іншій частині клопотання відмовлено.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обгрунтованого висновку про можливість визначення ОСОБА_6 застави у розмірі, значно меншому ніж розмір застави, який просив визначити слідчий у клопотанні, визначивши заставу у розмірі 25 000 000гривень.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисників в апеляційних скаргах про те, що 24.06.2024 в прикордонному наряді "Перевірка документів" виконувала службові обов`язки саме ОСОБА_13 , яка не перебувала у підпорядкуванні ОСОБА_6 , а також посилання на недостатність зібраних у справі доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 , є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисників на те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_17 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні зі свідками, яким відомі обставини інкримінованого злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного злочину, та дані про особу підозрюваного.

При цьому, посилання апелянтів на дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох дітей, матір та дружину, яка має онкологічне захворювання, має міцні соціальні зв`язки ата позитивну характеристику за місцем роботи, враховані судом при розгляді клопотання, проте вказані обставини не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Оцінивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність визначення йому застави у виді 25 000 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 липня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3