Справа № 342/12/24
Провадження № 1-кп/342/63/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження №0000119 від 25.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, на утриманні нікого немає, депутатом не являється, раніше судимого 27.11.2023 Городенківським районний судом за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, згідно ст. 75 КК України звільненого від основного покарання з випробувальним терміном на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Кримінальне правопорушення (злочин) вчинено при наступних обставинах:

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

У порушення вказаних вимог чинного законодавства України, ОСОБА_5 , не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування осадової гірської породи (пісковику), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 (із змінами від 28.12.2011 за №1370) є сировиною вогнетривкою (пісковик) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, для власних потреб, за допомогою молотка та металевого зубила здійснив видобування осадової гірської породи (пісковику) на території кар`єру, що у селі Стрільче Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

24.08.2023 близько 11:00 год., працівниками ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на території кар`єру, що у селі Стрільче Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області виявлено дерев`яний піддон, на якому знаходилася осадова гірська порода (пісковик), розміром: ширина 110 см, довжина 100 см, висота 55 см, на який ОСОБА_5 складав видобуваний камінь.

Відповідно до висновку експерта від 05.09.2023 № СЕ-19/109-23/10187-ФХД за результатами судової експертизи ґрунтів, зразки каменю, вилучені із місця забору та дерев`яного піддона, є твердою осадовою гірською (геологічною) породою пісковиком.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, дослідив дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив суду вищенаведені обставини. Пояснив суду, що справді усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, для власних потреб, за допомогою молотка та металевого зубила здійснив видобування осадової гірської породи (пісковику) на території кар`єру, що у селі Стрільче Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області. Камінь (пісковик), що видобув складав на дерев`яний піддон. Ствердив, що щиро розкаюється у вчиненому, просив суворого його не карати.

На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КК України відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд виходить з положень ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, бере до уваги положення ст.50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, востаннє вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2023, на диспансерному обліку в наркологічному та в психіатричному кабінетах КНП «Городенківська ЦРЛ» не знаходиться, має місце реєстрації та проживання, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення і призначити йому покарання у межах санкції ч.2 ст.240 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді органу пробації складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства чи окремих осіб. Соціально-виховні заходи, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення і запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пом`якшуючі покарання обставини, так як обтяжуючих не встановлено, позицію прокурора щодо міри покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.240 КК України у виді позбавлення волі 1 рік.

У той же час, враховуючи відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки, позицію прокурора, який зазначив, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Крім того судом встановлено, що вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1, п.2,3 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин, передбачений ч.2 ст.240 КК України обвинувачений вчинив 24.08.2023, тобто до постановлення щодо нього вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2023 року за ч.4 ст.185 КК України.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то суд призначає покарання за сукупністю злочинів і визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

У зв`язку з цим, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком за ч.2 ст.240 КК України, більш суворим покаранням, призначеним вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. Відповідно до положень п.п.1, 2 ч.1, п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, так як іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду від 29 серпня 2023 року на металевий молоток з дерев`яною ручкою, металеве зубило, зразки каменю з місця видобування, зразки каменю з дерев`яного піддону на якому знаходилася купа каміння, дерев`яний піддон на якому знаходилася купа каміння розміром: ширина 110 см, довжина 100 см, висота 55 см. із забороною відчуження, користування та розпорядження до вирішення питання про долю вказаних речових доказів відповідно до вимог КПК України слід скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі, відсутні.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 394-395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком за ч.2 ст.240 КК України у виді позбавлення волі 1 (один) рік, більш суворим покаранням, призначеним вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі 5 (п`ять) років, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 3 (три) роки.

Відповідно до положень п.п.1, 2 ч.1, п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду від 29 серпня 2023 року на металевий молоток з дерев`яною ручкою, металеве зубило, зразки каменю з місця видобування, зразки каменю з дерев`яного піддону на якому знаходилася купа каміння, дерев`яний піддон на якому знаходилася купа каміння розміром: ширина 110 см, довжина 100 см, висота 55 см., із забороною відчуження, користування та розпорядження до вирішення питання про долю вказаних речових доказів відповідно до вимог КПК України - скасувати.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:

-металевий молоток з дерев`яною ручкою, металеве зубило, зразки каменю з місця видобування, зразки каменю з дерев`яного піддону на якому знаходилася купа каміння, дерев`яний піддон на якому знаходилася купа каміння розміром: ширина 110 см, довжина 100 см, висота 55 см, які передані на зберігання у кімнату речових доказів ВП №2 (м.Городенка) ГУНП в Івано-Франківській області (квитанція №500) - конфіскувати в дохід держави;

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1434,00 грн. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи № СЕ-19/109-23/10187-ФХД від 05.09.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1