Справа №485/1619/24
Провадження № 1-кп/485/155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000590 по її обвинуваченню за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження стосовно неї за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX.

Захиник ОСОБА_5 просила клопотання обвинуваченої задовільнити.

Прокурор вважала наявними підстави для закриття кримінального провадження.

Вивчивши мотиви поданого обвинуваченою клопотання, суд прийшов до наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч.1 ст.2 КПК).

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX, відповідно до якого ст.51 КУпАП (дрібне викрадення майна) викладено у новій редакції.

Так, положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Отже, чинним законом встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн., а станом на 01 січня 2024 року - 3028 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положеннями ч.1 ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачуються у заволодінні шляхом обману майном потерпілих ОСОБА_6 на суму 1070,16 грн., ОСОБА_7 на суму 661, 50 грн., ОСОБА_8 на суму 480 грн., ОСОБА_9 на суму 660 грн., ОСОБА_10 на суму 1244,60 грн., ОСОБА_11 на суму 640 грн., ОСОБА_12 640 грн., ОСОБА_13 на суму 740 грн., ОСОБА_14 на суму 620 грн., ОСОБА_15 на суму 620 грн., ОСОБА_16 на суму 840 грн., ОСОБА_17 на суму 640 грн., ОСОБА_18 на суму 640 грн., ОСОБА_19 на суму 840 грн., ОСОБА_20 на суму 1100 грн, ОСОБА_21 на суму 630 грн., ОСОБА_22 на суму 670 грн., ОСОБА_23 на суму 640 грн, ОСОБА_24 на суму 820 грн., ОСОБА_25 на суму 730 грн., ОСОБА_26 на суму 940 грн., ОСОБА_27 на суму 410 грн., ОСОБА_28 на суму 1060 грн., ОСОБА_29 на суму 740 грн, ОСОБА_30 на суму 1270 грн., ОСОБА_31 на суму 1890 грн., ОСОБА_32 на суму 1120 грн., ОСОБА_33 на суму 660 грн., ОСОБА_34 на суму 1110 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за за ч. 1 ст. 190 КК України,як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч. 2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Тобто, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні майном потерпілих, вартість якого за кожним з епізодів не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01 січня відповідного року.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 4-1 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Згідно із ст.479-2 КПКУкраїни суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, розуміє наслідки вчинення таких дій, що тягнене за за собою закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вину у вчиненому визнає.

Таким чином, суд встановив, що у зв`язку з внесенням змін до ст.51 КУпАП, має місце декриміналізація діянь, які полягають у заволодінні майном вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння, що покращує її становище.

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 153/1289/18 зазначив, що "рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК констатує відсутність злочинності та караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню. А тому суд у судовому провадженні (не тільки підготовчому) не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння".

За таких обставин, клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно неї за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України на стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливе лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Тому, у даному кримінальному провадженні цивільні позови потерпілих підлягають залишенню без розгляду. У такому випадку позивачі вправі заявити свої вимоги у порядку цивільного судочинства.

Арешт майна згідно ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04.03.2024 року (справа №485/456/24, провадження 1-кс/485/99/24) підлягає скасуванню за минуванням потреби у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України,

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000590 по її обвинуваченню за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, - задовільнити.

Кримінальне провадження ОСОБА_4 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Позовні заяви потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 - залишити без розгляду.

Роз`яснити зазначеним особам право пред`явити цивільні позови у порядку цивільного судочинства.

Арешт накладений на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A20» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому наявна сім-карта НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Redmi 9c NFC» з MEI 1 НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 , в якому наявна сім-карта НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Нonor 8A» з IMEI 1 НОМЕР_8 , IMEI 2 НОМЕР_9 , із сім-картою НОМЕР_10 ; п`ять банківських карт, серед яких карти «АльфаБанку» № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_35 , «ОщадБанку» № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_36 , дві картки «ПриватБанку» Для виплат № НОМЕР_13 та № НОМЕР_14 , одна карта «ПриватБанку» Універсальна № НОМЕР_15 - скасувати.

Речові докази, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, а саме: - мобільний телефон марки"SamsungGalaxy A20» (IMEI -1 НОМЕР_1 ), (IMEI 2 - НОМЕР_2 ), в якому мається сім карта НОМЕР_3 ; банківські карти: «Ощад Банк» НОМЕР_12 , яка є іменною ОСОБА_36 , «ПриватБанк» для виплат НОМЕР_13 , банківська карта «ПриватБанк» для виплат НОМЕР_14 ;банківська карта «ПриватБанк» Універсал НОМЕР_15 ; мобільний телефон марки«Redmi 9c NFC» (IMEI НОМЕР_17 ), (IMEI 2 - НОМЕР_5 ), в якому мається сім карта НОМЕР_6 ;мобільний телефон марки «honor 8A» (IMEI -1 НОМЕР_8 ), IMEI 2 - НОМЕР_9 ), в якому мається сім-карта НОМЕР_10 - повернути обвинуваченій ОСОБА_4 , як власнику, банківську карту «Альфа Банк» № НОМЕР_11 , яка є іменною ОСОБА_37 - повернути ОСОБА_38 , як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1