ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/6183/23 Номер провадження 11-кп/814/1368/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001079 за апеляційною скарг ою прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена 21 грудня 2023 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001079 від 26.11.2023.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001079 від 26.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтава, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що запропоноване в угоді покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст. 382 КК України, враховуючи особу ОСОБА_7 , не відповідає інтересам суспільства, оскільки може призвести до небезпечного поширення в суспільстві думки, що невиконання постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в нетверезому стані та за керування транспортними засобами особами позбавленими права керування транспортними засобами не є чимось небезпечним та аморальним, а будь-які неприємності, які можуть виникнути у зв`язку з цим легко вирішити за рахунок грошових коштів. Тому угода не може вважатися такою, яка відповідає інтересам суспільства.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження № 0001079 від 26.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 382 КК України повернути до місцевого суду для розгляду зі стадії підготовчого провадження.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд ухвалюючи рішення про відмову в затвердженні угоди безпідставно повернув кримінальне провадження прокурору.

Поза увагою суду залишилося те, що кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом, тобто досудове розслідування закінчено. Тому суд, відмовивши у затвердженні угоди про визнання винуватості, повинен був виконати вимоги ст. 314 КПК України, зокрема, перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України та призначити судовий розгляд або повернути обвинувальний акт прокурору.

Проте судом в ухвалі не встановлено будь-яких невідповідностей обвинувального акту нормам КПК України. При цьому, суд дійшовши висновку про наявність підстав для відмови у затвердженні угоди не з`ясовував в учасників провадження думку щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Інші учасники провадження судове рішення не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Частинами 3 та 4 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Статтею 474 КПК України визначено, що угода може бути досягнута як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

На підставі ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Як зазначено у п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування до суду було направлено обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості.

З доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному повідомлено, що досудове розслідування завершено та сторонам надано доступ до матеріалів досудового розслідування, копії обвинувального акту вручено. Отже, відповідно до вимог ст. 283 КПК України, досудове розслідування закінчено.

Необхідно зазначити, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Сторона обвинувачення після постановлення судом ухвали про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору і до звернення до суду з обвинувальним актом чи клопотанням, які приведено у відповідність до вимог КПК України, має право виконати лише ту сукупність процесуальних дій, які є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК України та забезпечення виконання ухвали суду.

Саме такою є обмеженість обсягу компетенції сторони обвинувачення при отриманні повернутого судом обвинувального акта чи клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При цьому, в ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору суд першої інстанції не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій.

З вказаного вбачається, що на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає приписам цього Кодексу, при цьому КПК України не передбачає можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акта прокурору, оскільки відповідно до статті 282 КПК України ця обставина не є підставою для такого відновлення.

У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК України, повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

Натомість суд не встановив та не вказав, які саме недоліки має обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 .

Більше того, суд в підготовчому судовому засіданні не з`ясував можливість призначення судового розгляду справи.

Тобто, у даному випадку, суд першої інстанції відмовляючи у затвердженні угоди про визнання винуватості, на підставі ч.7 ст. 474 КПК України, повинен був продовжити розгляд справи, а саме перевірити обвинувальний акт на відповідність ст. 291 КПК України і лише у разі не відповідності обвинувального акту вимогам КПК України, на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України повернути обвинувальний акт.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Вказаних вище норм суд першої інстанції не дотримався, не перевірив обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України та не з`ясував в учасників можливість призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку.

У зв`язку з вказаним апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 382 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4