УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1928/24

31 липня 2024 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль скаргу представника заявника захисника адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , у порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання,

ВСТАНОВИВ:

У поданій скарзі представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просить зобов`язати Рівненський полігон негайно звільнити з-під варти громадянина ОСОБА_4 , якого ІНФОРМАЦІЯ_1 було незаконно позбавлено свободи на території Рівненського полігону (с. Мала Любаша).

В обґрунтування скарги адвокат покликається на те, що 09.05.2024 року представники ІНФОРМАЦІЯ_2 вручили ОСОБА_4 повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 13.05.2024 року 14 год. 00 хв.

10.05.2024 року близько 17 год. 00 хв. у смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, біля бази відпочинку «Далас», ОСОБА_4 було затримано з невідомих причин працівниками ДПС України та примусово доставлено до відділення інспекторів прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б). Після чого працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 примусово відвезли ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а в подальшому доставили у військову частину АДРЕСА_1 .

Вказує, що на даний час ОСОБА_4 перебуває під силовим контролем представників ЗСУ на території Рівненського полігону. Зазначає, що він не проходив ВЛК, не підписував ніяких документів, присягу не прийняв, військову форму не одягав та має проблеми із здоров`ям, потребує медикаментозного лікування та надання кваліфікованої медичної допомоги.

Вважає дії працівників РТЦК та СП незаконними. Вказує, що ОСОБА_4 позбавлений свободи за відсутності законних підстав.

У судове засідання представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про місце, дату та час розгляду скарги повідмлений вчасно та належним чином.

Заявник ОСОБА_4 до слідчого судді не доставлений, оскільки його представником не зазначено у скарзі та не надано у вигляді письмових доказів жодних відомостей про місце його перебування чи контактних даних засобів зв`язку.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла висновку про його необгрунтованість.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1,17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р., оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Пунктом 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме його третім абзацом, визначено, що національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_7 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, скаржник не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Крім того, призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Із матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_4 фактично не згідний з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , які примусово доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також заперечує проти його мобілізації.

Слідчому судді не надано доказів незаконного затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, відсутні відомості про міце його перебування, не надано контактів особи, за якими слідчий суддя міг встановити її місцезнаходження.

Слідчим суддею встановлено, що 09.05.2024 року ОСОБА_4 було вручено повістку № 22038 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_8 на 13.05.2024 року для встановлення його військово облікових даних, вручення повістки з метою призову до ЗСУ по мобілізації.

Доказів того, що в діях службових осіб РТЦК та СП містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 371 КК України (завідомо незаконне затримання або незаконний привід), матеріали справи не містять.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином слідчий суддя дійшла висновку, що вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_4 не був затриманий і не утримувався під вартою, та не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, а відтак, слідчий суддя констатує про відсутність правових підстав для постановлення ухвали про зобов`язання Рівненського полігону звільнити громадянина ОСОБА_4 з-під варти.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що доводи заяви про незаконне затримання ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження та скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 3, 24, 26, 206 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника заявника адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , у порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1