ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2020/24 Справа № 333/4539/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000112 від 21 січня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 06.09.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України приєднано покарання, не відбуте за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року і визначено остаточне покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі. 04.04.2018 року звільнився по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього майна.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло.

Згідно з вироком суду 20.01.2022 року, приблизно о 18-00 годині, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи з ОСОБА_10 - особою, відносно якої ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2024 року застосовано примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим режимом, діючи умисно, з корисливих мотивів, подзвонив у дзвінок квартири АДРЕСА_2 .

Після того, як власник вказаного житла ОСОБА_11 відкрив двері, ОСОБА_6 завдав йому удару у грудну клітину, від якого потерпілий впав на підлогу у коридорі квартири та фактично втратив здатність опору. В цей час ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 проник до квартири ОСОБА_11 , де затягнув останнього у кімнату та продовжив йому наносити численні удари по голові та різним частинам тіла, а також погрожували застосувати до потерпілого насильство, небезпечне для життя та здоров`я, а саме: скинути ОСОБА_11 з четвертого поверху, вимагаючи назвати місце схованки грошей.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з відділення морозильної камери холодильнику викрали та таким чином заволоділи грошовими коштами у сумі 3000 доларів США, що станом на 20.01.2022 року відповідно до офіційного курсу НБУ, еквівалентно 84 960 гривень. Також, під час обшуку квартири потерпілого ОСОБА_6 заволоділи: грошовими коштами у сумі 200 доларів США, що станом на 20.01.2022 року відповідно до офіційного курсу НБУ, еквівалентно 5664 гривень та 2000 гривень; трьома банківськими картками, а саме: двома банкiвськими картками « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та однією банківською карткою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходилися у чоловічій сумці ОСОБА_11 .

Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , скориставшись тим, що потерпілий періодично втрачав свідомість та, продовжуючи наносити йому тілесні ушкодження, отримали вiд нього код доступу до додатку електронного кабінету користувача А-Банк, пiсля чого ОСОБА_6 увійшов до системи банкінгу банку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мобільного додатку і здiйснив транзакції з карти потерпілого за № НОМЕР_1 на суму 19 230 грн. 00 коп.

Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 також заволоділи одягом та взуттям потерпілого, а саме: двома куртками та черевиками, які не мають матеріального значення для потерпілого, після цього покинули приміщення квартири потерпілого з викраденим майном, спричинивши останньому майнову шкоду на загальну суму 116 854 гривень, та тілесні ушкодження, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з висновками суду щодо визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, посилаючись на незаконність вироку суду, просить скасувати його. Вважає, що за відсутності доказів його вини в основу обвинувачення покладені покази ОСОБА_10 , який є психічно хворою особою та неосудною. Обвинувачений заперечує свою причетність до злочину, має алібі, що на час вчинення злочину він знаходився вдома, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом в іншому кримінальному провадженні, і є свідки, що це підтверджують, у тому числі і працівники поліції. Проте суд це проігнорував та ухвалив вирок на підставі припущень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , окрім іншого, наводять аналогічні між собою доводи та доводам апеляційної скарги обвинуваченого. Захисники посилаються на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції, просять його скасувати, визнати ОСОБА_6 невинуватим, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю доказів для доведення вини обвинуваченого, відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Захисники вказують на відсутність об`єктивних доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину. Сторона обвинувачення обґрунтовує вину ОСОБА_6 показами ОСОБА_10 , який страждає на параноїдну шизофренію, є особою, яка не відповідає за свої дії, справа по відношенню до якого була виділена в окреме провадження. Після проведення лікарської терапії ОСОБА_10 змінив свої покази, зазначивши, що він омовив ОСОБА_6 , який участі в заволодінні майном потерпілого не приймав. Однак суд визнав ОСОБА_10 неосудним та не прийняв його покази до уваги. За первинними показами потерпілого ОСОБА_12 під час розбійного нападу приймало участь 4 особи, в подальшому в своїх показах він не зміг пояснити хто йому рекомендував не згадувати надалі цих двох неустановлених осіб. Допитані в судовому засіданні свідки, двоє з яких поліцейські, підтвердили постійне знаходження ОСОБА_6 за адресою його проживання.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі також наводить доводи, що доказами зі сторони обвинувачення є покази ОСОБА_10 , відомості щодо використання банківської картки ОСОБА_6 , покази потерпілого та інших доказів в підтвердження вини ОСОБА_6 немає. Однак суд не врахував відсутність будь-якої інформації з банківських установ про використання саме ОСОБА_6 банківської картки з викраденими грошовими коштами. Крім того, покази потерпілого суперечать його показам під час досудового розслідування, він перебував на обліку у лікаря нарколога, тобто був особою з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю та наркотиків, що ставить під сумнів достовірність показів потерпілого, як джерела доказів.

Крім того, свідки Дзьома та ОСОБА_13 підтверджують як потерпілий особисто їм повідомляв, що умисно обмовив ОСОБА_6 , якого на місці вчинення злочину не було і який є непричетним. Саме у ОСОБА_10 знайдено під час обшуку необґрунтованих грошових коштів, використання ним банківської картки ОСОБА_6 після 20.01.2022. Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що увечері взяв у ОСОБА_6 вдома банківську картку, яку він в подальшому передав іншій особі, якій допоміг перевести гроші з іншої картки на банківську картку ОСОБА_6 , а потім на свою як оплату за телефон, що підтвердила і свідок ОСОБА_14 .

В ході судового розгляду досліджені письмові докази та допитані свідки, в тому числі працівники поліції, які спростували вину ОСОБА_6 в інкримінованому злочині, оскільки підтвердили алібі, що під час вчинення злочину стосовно Пікінера ОСОБА_6 перебував за місцем свого мешкання.

Всі надані стороною обвинувачення письмові докази не доводять вину ОСОБА_6 , більш того вони містять докази про перебування на місці злочину невстановлених осіб, оскільки на місці події були вилучені сліди пальців рук невстановленої особи, які не належать ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та Пікінеру.

Оформлене, як слідча дія, огляд місця події, проникнення до житла це фактично обшук квартири, його проведено з порушенням вимог ч. 3 ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Крім того, з огляду на покази свідка, який був зазначений як понятий при огляді місця події, він та інший понятий фактично не були присутні, а перебували у під`їзді, чим порушені вимоги ст. ст. 223, 236 КПК. Оскільки огляд місця події проведений з порушенням вказаних вимог, то всі отримані докази підлягають визнанню недопустимими з урахуванням практики ЄСПЛ плоди отруйного дерева.

Докази, отримані під час виконання ухвали суду про тимчасовий доступ до номерів абонентів мобільного зв`язку, спростовують факт перебування ОСОБА_6 на місці злочину.

Жоден з допитаних свідків не повідомив про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисники та обвинувачений в режимі відеоконференції підтримали подані ними апеляційні скарги та з підстав, викладених в ній, просили їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, посилаючись на їх безпідставність, вирок суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а скарги - без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіривши доводи сторони захисту щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду, наявності підстав для закриття кримінального провадження та відсутності доказів вчинення ОСОБА_6 злочину за ч. 3 ст. 187 КК, апеляційний суд вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в його вчиненні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, а доводи сторони захисту про його непричетність до даного злочину ретельно перевірені та спростовані в ході судового розгляду в суді першої інстанції, про що викладені детальні мотиви у вироку.

За показаннями потерпілого ОСОБА_11 , надані в судовому засіданні в суді першої інстанції, 20.01.2022 увечері, коли вже було темно, до нього додому у квартиру за адресою: АДРЕСА_3 прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Останнього він знав, але не дуже добре, ОСОБА_6 він бачив декілька разів і знав його через матір, яка працювала продавцем на ринку. Саме їй він і повідомляв у розмові, що після продажу квартиру у нього залишилися ще гроші та вказав адресу, де купив нову квартиру. В той день він вживав алкогольні напої разом із своїм другом, приблизно 200 грам, та ліг відпочивати. Прокинувся від того, що хтось дзвонив у двері та подумав, що повернувся його друг. Коли відчинив двері, то відразу отримав удар у грудну клітину від ОСОБА_6 , від чого він впав на долівку у коридорі. Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 перенесли його у спальню, де посадили у крісло та останній почав його бити по голові та тілу, вимагаючи повідомити, де він сховав гроші. ОСОБА_6 бив його по голові та обличчю чайником, всього наніс не менше 10 ударів. ОСОБА_10 наніс не більше 2-3 ударів та діяв по вказівкам ОСОБА_6 . Він після ударів чайником втрачав свідомість. Крім того, йому погрожували скинути з балкона, але у подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відмовилися від цього, так як було проблематично відкрити вікно балкону через коробки з речами. Також, пам`ятає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 піднімали йому голову та заливали горілку, яку купляли у магазині, тобто хтось в період його побиття виходив з квартири. У перерві між тим як його били, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обшукували квартиру, під час чого знайшли 3000 доларів США, які він сховав у морозильній камері у холодильнику. Також бачив, як ОСОБА_6 забрав його чоловічу сумочку, де знаходилися: 200 доларів США, 2000 грн. та три банківські карти: 2 - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і одна - « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Крім того, викрали мобільний телефон «Самсунг» через який здійснили переказ грошових коштів з його картки на іншу банківську картку у сумі, приблизно 20 000 грн. Вже після того, як він прибрав у квартирі, то виявив, що у нього ще викрали дві куртки та замшеві черевики. Коли точно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 покинули його квартиру, він не знає, але вхідні двері ніхто не закрив. Він отямився вже на наступний день, не розумів який був час доби і зміг тільки дійти до сусідки ОСОБА_15 , яка і викликала «швидку» допомогу та поліцію. Після цього його забрали до лікарні та виявили у нього черепно-мозкову травму, перелом носа, перелом правої руки, множинні гематоми обличчя.

Свідок ОСОБА_15 під час допиту в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_11 є її колишнім сусідом, піклується про нього, він проживав на 4 поверсі, а вона на 2 поверсі, в неї були запасні ключі від його квартири. Потім потерпілий переїхав у грудні 2021 року та до січня 2022 року він ще не встиг розібрати усі речі, які стояли у квартирі. Перед переїздом ОСОБА_11 продав трикімнатну квартиру та купив собі однокімнатну і в нього залишилися грошові кошти у сумі, приблизно 3600 - 3700 доларів США. 21 січня 2022 року приблизно о 16.00 годині до неї прийшов ОСОБА_11 увесь побитий, на ньому не було живого місця, обличчя та голова були синього кольору та у крові, він їй повідомив, що до нього заходили ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які його побили та викрали грошові кошти, мобільні телефони та інші речі. Потерпілий плутався, погано орієнтувався у часі, але зазначив, що після скоєного на нього нападу, він лежав вдома і навіть не міг встати. Також він зазначив, що останні його били та хотіли дізнати, де знаходяться гроші. Перед цим ОСОБА_6 йому дзвонив з незнайомого номера та прохав у борг гроші, але він їх не надав. Її чоловік знає ОСОБА_6 багато років, але вона особисто з ним не спілкувалися. Крім обвинуваченого та ОСОБА_10 також у скоєнні злочину приймали участь ще двоє невідомих потерпілому чоловіків. Вона одразу викликала швидку медичну допомогу ОСОБА_12 та поліцію. Потерпілий попрохав закрити його вхідні двері квартири, так ОСОБА_6 та ОСОБА_10 їх не зачинили. У квартирі ОСОБА_11 були перевернуті усі речі, тобто фактично був обшук житла, але у саму квартиру вона зайшла тільки з працівниками поліції. Під час огляду місця події квартир потерпілого, саме вона надавала доступ до квартири останнього, так як ОСОБА_11 в цей час був доставлений до лікарні і перебував у важкому стані після його побиття під час скоєння злочину. Вона також під час вказаної слідчої дії була понятою.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_16 , наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції, він є сусідом ОСОБА_11 та проживає над ним поверхом вище. Коли точно не пам`ятає, але в один із днів, у 2022 році (у холодну пору року) з квартири потерпілого доносився певний шум після 23-ої години. Він це запам`ятав, тому що у нього дитина лягає спати після 22-00 год. і у квартирі настає тиша. Після скоєння злочину, його запросили працівники поліції бути понятим, на що він і погодився. При огляді місця події у квартирі потерпілого усі речі були розкидані.

З фотознімку, наданого потерпілим під час судового розгляду в суді першої інстанції та зробленого безпосередньо після скоєного стосовно нього розбійного нападу, видно наявність численних тілесних ушкоджень на ньому.

Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №865 відділення травматології КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради, ОСОБА_11 поступив до лікарні 21.01.2022 року, повний діагноз: поєднана травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана волосяної частини голови, перелом кісток носа, садна м`яких тканин обличчя, забій грудної клітини без пошкодження внутрішніх органів, закритий перелом ліктьової кістки правого передпліччя, множинні садна та забої тулубу, верхніх та нижніх кінцівок.

З висновку експерта № 630/к, складеного 28.09.2022 слідує, що: 1. відповідно до наданої медичної карти стаціонарного хворого № 865 та при аналізі комп`ютерної томографії головного мозку, правого передпліччя та медичної документації лікарями консультантами КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР у гр. ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження: п. 1.1. закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, багатоуламковий перелом кісток носа зі зміщенням, імпресійний перелом стінки правої гайморової пазухи, перелом стінок комірок гратчастої кістки праворуч, пневмофтальм праворуч, набряк та емфізема правої половини обличчя, забійна рана лобної ділянки голови, параорбітальні гематоми, численні гематоми обличчя (без опису кількості та локалізації в наданій медичній документації), п. 1.2. закритий перелом нижньої третини діафіза ліктьової кістки правого передпліччя, із незначним зміщенням, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_11 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого (их) предмету (ів). Висловитися яким знаряддям і яким способом спричинені тілесні ушкодження, за наданими даними, не є можливим. Давність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 не суперечить строку, вказаному у фабулі постанови слідчого, в наданій медичній карті стаціонарного хворого та при аналізі інструментальних методів дослідження консультантами КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР.

Виникнення виявлених ушкоджень у гр. ОСОБА_11 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно злочинця за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 утворився від не менш ніж чотирьох травматичних впливів. Об`єктивно висловитись про кількість нанесених ударів потерпілому за наданими даними не є можливим.

Тілесні ушкодження описані в п.1. даних підсумків, самі по собі, не впливають на здатність робити самостійні дії, якщо ушкодження в ділянці голови (п.1.1.), що супроводились закритою-черепною травмою, яка майже завжди супроводжується суттєвим зниженням рівня свідомості, і в свою чергу не має свого морфологічного еквіваленту (таким чином, у даному конкретному випадку не виключається можливість того, що потерпілий міг, як знаходитись декілька хвилин в свідомості, а також міг втратити свідомість одразу після отримання ушкоджень).

Виходячи з цього, можна вважати, що ОСОБА_11 міг робити самостійні дії (пересуватись), якщо у нього після отримання тілесних ушкоджень не настала втрата свідомості. Слід зауважити, що значне зниження рівня свідомості одразу позбавляє людину здатності до самостійних дій. Перелом ліктьової кістки, описаний в п.1.2 даних підсумків, сам по собі, не впливає на здатність ОСОБА_11 самостійно пересуватися.

Відповідно до протоколу пред`явлення до впізнання за фотознімками від 22.01.2022 року, потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 , як особу, котра на нього скоїла розбійний напад 20.01.2022 року.

Згідно з протоколом пред`явлення до впізнання за фотознімками від 22.01.2022 року, потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 , як особу, котра на нього скоїла розбійний напад 20.01.2022 року.

Під час проведення слідчого експерименту від 22.09.2022 року потерпілий на місці скоєння злочину у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 пояснив, що злочин відносно нього скоїли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , показав механізм нанесення та локалізацію йому ударів від останніх, про інші їхні дії. Надані показання потерпілого під час слідчого експерименту узгоджуються з його показами, наданими під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з протоколом огляду від 30.05.2022, предметом огляду якого був додаток «А-банк» карти « ОСОБА_19 » в мобільному телефоні «Galaxy A8 +» потерпілого ОСОБА_11 , за участі останнього, згідно з якими останньому належить картка № НОМЕР_1 та з неї 20.01.2022 року були здійснені такі грошові перекази:

- о 19 год 20 хв на карту НОМЕР_2 5199,71 грн;

- о 19 год 29 хв на карту НОМЕР_3 14560,00 грн;

- о 19 год 35 хв на карту НОМЕР_4 239,20 грн.

Як пояснив ОСОБА_11 під час вказаної слідчої дії зазначені транзакції він не здійснював та виявив це після лікарні.

Відповідно до даних тимчасового доступу до речей і документів, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2022 року, а саме до інформації про рух грошових коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , згідно з якими встановлено, що вказаний рахунок потерпілий відкрив у АТ «АКЦЕНТ БАНК». Відповідно до руху коштів по вказаному рахунку 20.01.2022 року із зазначеного рахунку потерпілого були здійсненні грошові перекази:

- о 19 год 20 хв переказ на картку НОМЕР_2 на суму 5000 грн (комісія 199,71 грн);

- о 19 год 29 хв переказ на картку НОМЕР_3 на суму 14 000 грн (комісія 560,00 грн);

- о 19 год 35 хв переказ на картку НОМЕР_4 на суму 230 грн (комісія 9,20 грн).

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.09.2022з описом та долученим диском, а саме до інформації з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та даними протоколу огляду предмету від 29.09.2022 - CD-R диску з написом «№10445», отриманому під час здійснення вказаної слідчої дії:

1) банківські картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 відкриті в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_6 ;

2) на банківську картку № НОМЕР_6 20.01.2022 року о 19 год 35 хв був здійснений грошовий переказ від «Pikiner Konstantin» у сумі 230 грн;

3) на банківську картку № НОМЕР_5 20.01.2022 року о 19 год 29 хв був здійснений грошовий переказ від банку ABNK у сумі 14 000 грн.

За даними тимчасового доступу до речей і документів (протокол від 07.09.2022), а саме до інформації з АТ «ТАСКОМБАНК» та даними протоколу огляду предмету від 29.09.2022 - CD-R диску з написом «0112», отриманому під час здійснення вказаної слідчої дії:

1) банківська картка № НОМЕР_7 відкрита в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_20 (дівоче прізвище Холод);

2) на банківську картку № НОМЕР_7 20.01.2022 року о 19 год 20 хв був здійснений грошовий переказ в сумі 5000 грн.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду була допитана як свідок ОСОБА_20 , яка пояснила, що перед 25.01.2022 року вона продавала свій мобільний телефон «Айфон 8» за 5000 грн. Її чоловік ОСОБА_21 спитав серед своїх знайомих, і один з них ОСОБА_22 на прізвище « ОСОБА_23 » погодився придбати цей телефон. На її картку скинули гроші у сумі 5 000 грн, а у подальшому заблокували цю картку через зазначену операцію. Кому саме її чоловік продав телефон, вона не знає.

Таким чином, суд першої інстанції ретельно дослідивши докази у кримінальному провадженні, дійшов переконливого висновку, що показання потерпілого як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду є послідовними та повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та даними, отриманими тимчасовим доступом до інформації з АТ «АКЦЕНТ БАНК», АТ УНІВЕРСАЛ БАНК та АТ ТАСКОМБАНК, відповідно до якої у час скоєння розбійного нападу на потерпілого, з його викраденої картки були здійснені грошові перекази на картки ОСОБА_6 та ОСОБА_20 . У зв`язку з чим суд відхилив доводи сторони захисту щодо сумнівів у достовірності показань потерпілого, оскільки останній був особою з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю та наркотиків.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд та відхиляє аналогічні доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо сумнівності показів потерпілого.

Так, потерпілий одразу після скоєного нападу на нього повідомив свідку ОСОБА_15 про обставини злочину, який вчинили саме ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , те ж саме зазначив він у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2022 та аналогічні пояснення надав в ході слідчого експерименту та під час його допиту в ході судового розгляду, а також під час пред`явлення для впізнання за фотознімками 22.01.2022 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_10 як осіб, які вчинили розбійний напад на нього. Як судом першої інстанції під час судового розгляду, так і апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для обмовлення потерпілим обвинуваченого ОСОБА_6 .

Те, що потерпілий повідомив свідку ОСОБА_15 та в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення про участь у розбійному нападі на нього, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ще двох невідомих йому осіб, об`єктивно можливо обґрунтувати його станом, в якому ОСОБА_11 був під час злочину, оскільки в ході нападу отримав численні удари по голові чайником, втрачав свідомість та перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому свідок ОСОБА_15 підтвердила, що ОСОБА_11 , прийшовши до неї, сильно побитий і погано орієнтувався у часі. А сам потерпілий в судовому засіданні, відповідаючи на питання щодо участі інших осіб в нападі, зазначив, що він дійсно вказував, що були ще два якихось чоловіка, однак на цей час він не впевнений, що ще хтось був, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , враховуючи його стан здоров`я та алкогольне сп`яніння, він міг і помилитися про присутність інших людей в квартирі в той вечір, йому здавалося, що ще були двоє хлопців в масках, можливо це були галюцинації і йому це лише здалося.

Отже, усупереч твердженням у поданих апеляційних скаргах захисту суд першої інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування й ухвалив обґрунтоване та цілком мотивоване судове рішення.

Із матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його технічної фіксації, слідує, що суд повно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив у відповідності до закону клопотання сторін, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі мотиви в її спростування, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку, в тому числі й тим, на які посилалась сторона захисту.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що в основу обвинувачення були взяті покази ОСОБА_10 , який страждає на параноїдальну шизофренію, є неспроможними. З вироку слідує, що показання ОСОБА_10 , який в ході судового розгляду змінив свої пояснення щодо обставин злочину, суд не взяв до уваги, враховуючи те, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 197 від 06.06.2022 року останній в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_10 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим режимом.

Версія обвинуваченого про його непричетність до вчиненого злочину та саме ОСОБА_10 скоїв розбійний напад на ОСОБА_11 разом з іншою особою - ОСОБА_24 перевірялася судом першої інстанції та мотивовано спростована у вироку.

Апеляційний суд відхиляє твердження сторони захисту про відсутність доказів використання банківської картки ОСОБА_6 , при цьому свідок ОСОБА_25 підтвердив, що увечері взяв у ОСОБА_6 вдома банківську картку, яку він в подальшому передав іншій особі, якій допоміг перевести гроші з іншої картки на банківську картку ОСОБА_6 , а потім на свою як оплату за телефон, що підтвердила і свідок ОСОБА_26 .

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, критично оцінює покази свідка ОСОБА_21 , оскільки в ході судового розгляду встановлено, що на стадії досудового розслідування останній надав інші показання, які також свідчили, про участь ОСОБА_6 у скоєнні злочину, в той час як в судовому засіданні надав покази, відповідно до яких він приїжджав до ОСОБА_6 додому, той йому дав банківську картку та сказав передати іншому знайомому чоловіку, з яким він зустрівся біля магазину Економ-плюс, чи був це ОСОБА_10 він точно сказати не може. Пояснюючи таку різницю в показах ОСОБА_21 повідомив, що слідчому надавав аналогічні показання, але свій протокол він не читав, так як в той момент у нього на руках знаходилася дитина.

Також апеляційний суд критично відноситься і до показів свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які, за твердженням сторони захисту, спростовують причетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину.

Так, за клопотанням сторони захисту судом першої інстанції були допиті вказані свідки.

Свідок ОСОБА_27 під час судового розгляду пояснив, що ОСОБА_11 він знає, приблизно 10 років. У період з серпня 2022 року по травень 2023 року він перебував у місцях позбавлення волі. Коли звільнився, приблизно через місяць, він поновив свою сім-карту, зв`язався з ОСОБА_11 і прийшов до нього у гості. До цього на ринку він зустрів матір ОСОБА_6 ОСОБА_30 , яка пояснила, що ОСОБА_22 у тюрмі, хоча потерпілий казав, що останнього під час злочину там не було. До того, як помер потерпілий, він з ним зустрічався тричі. При першій зустрічі ОСОБА_11 повідомив, що його пограбували, при другій зустрічі вони не пішли із потерпілим до суду по цьому кримінальному провадженню, а вживали алкогольні напої. А при третій зустрічі ОСОБА_11 показував йому 200 доларів США, які потерпілому повернув суд. Потерпілий йому пояснив, що під час пограбування ОСОБА_31 не був присутнім, але цей злочин був скоєний по інформації вказаного обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що ОСОБА_6 це її колишній цивільний чоловік, з яким вони мають спільну дитину, проживали разом у період з 2013 по 2016 р.р. Весною 2020 року вона разом із дитиною знімала кімнату у квартирі (до переїзду потерпілого на вул. Європейську), що належала потерпілому ОСОБА_11 , тому і знає останнього. Весною 2022 року вона на вулиці зустріла ОСОБА_11 , який їй розказав, що під час скоєння відносно на нього злочину, ОСОБА_6 у цьому участі не приймав. Саме ОСОБА_10 вчиняв вказаний злочин із кимось з невідомим для потерпілого чоловіком. Через те, що ОСОБА_10 підписав якийсь документ у правоохоронних органах, тому це і стало підставою для затримання ОСОБА_6 . Чому ОСОБА_10 так зробив, потерпілий їй не повідомив, але зробив припущення, що можливе через надання працівниками поліції останньому наркотиків. Про цю розмову вона у подальшому розказала матері ОСОБА_6 ОСОБА_32 . Крім того, коли вона знімала кімнату у ОСОБА_11 , то бачила, що до останнього приходила ОСОБА_33 це дружина ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_29 під час судового розгляду пояснив, що він перебуває з ОСОБА_6 у дружніх відносинах. За місяць до початку повномасштабної війни він розсварився із своєю дівчиною, тому вирішив вжити спиртні напої. Коли подзвонив ОСОБА_6 , останній запросив його додому. Прийшов він до обвинуваченого ввечері 20.01.2022 року, приблизно о 17-00 год, і там він пробув до ранку 21.01.2022 року. З ОСОБА_6 вони спілкувалися, приблизно до 01-00 год 21.01.2022 року, після чого він пішов відпочивати. Перед цим (за дві години) до ОСОБА_6 приїжджав поліцейський, який перевіряв, чи знаходиться останній вдома. ОСОБА_22 один виходив до поліцейського і з останнім спілкувався, він в цей час перебував у кімнаті. Крім того, приблизно о 18-00 год. до ОСОБА_6 додому приходив ОСОБА_21 , якому обвинувачений виносив банківську картку, щоб останній комусь її передав. ОСОБА_6 проживає у будинку АДРЕСА_4 , у квартирі на 1-му поверсі. У той вечір вдома у ОСОБА_6 була сестра останнього. Вони випивали у кімнаті, яку він описати не може, бо не пам`ятає.

Разом з тим, аналізуючи показання вказаних свідків, апеляційний суд враховує, що свідок ОСОБА_28 це колишня дружина обвинуваченого, які мають спільну дитину, свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_27 та ОСОБА_21 мають дружні відносини з ОСОБА_6 та є зацікавленими особами, про їх допит сторона захисту заявила вже після смерті потерпілого (07.05.2023 року), тобто вже після того, як неможливо було провести одночасний допит з ОСОБА_11 і звісно повною мірою перевірити показання цих свідків.

При цьому під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_27 плутався у датах, коли він нібито зустрічався з потерпілим і лише за допомогою питань з боку сторони захисту надав зазначені вище покази, а свідок ОСОБА_29 під час своїх показань чітко зазначив день, коли він гостював у ОСОБА_6 та осіб, які в той день приходили за місцем проживання обвинуваченого, водночас на питання суду про деталізацію подій та обставин, зокрема щодо опису кімнати, в якій обвинувачений та свідок вживали спиртні напої не зміг чітко відповісти.

Крім того зміст показів свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 суперечить показанням потерпілого ОСОБА_11 , наданих ним як під час досудового розслідування, так і безпосередньо в судовому засіданні, відповідно до яких у нього була чітка, послідовна та незмінна позиція, що злочин стосовно нього скоїли саме ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Стосовно версії захисту про перебування ОСОБА_6 за місцем свого проживання на час вчинення злочину стосовно ОСОБА_11 , у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу під цілодобовим домашнім арештом в іншому кримінальному провадженні, то вона також перевірялася судом першої інстанції в ході судового розгляду та об`єктивно і мотивовано спростована, з чим погоджується апеляційний суд.

Під час судового розгляду був допитаний свідок ОСОБА_34 , який пояснив, що є працівником поліції ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. 20.01.2022 року саме він, приблизно о 23 годині, можливо, на початку 24-години перевіряв ОСОБА_6 за місцем проживання, останній виявився вдома. Водночас він пояснив, що під час відбування домашнього арешту ОСОБА_6 не раз порушував його умови, під час другої зміни, його і патрульна поліція привозила і на 102 виклики були.

При цьому, потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції також зазначав, що під час скоєння на нього розбійного нападу ОСОБА_6 та ОСОБА_10 піднімали йому голову та заливали горілку, яку купляли у магазині, тобто хтось в період його побиття виходив з квартири. Те ж саме він повідомив свідкові ОСОБА_15 , що ОСОБА_6 виходив з кватири.

Крім того, враховуючи стан здоров`я потерпілого, не було встановлено точний час, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_10 покинули приміщення його квартири, при цьому судом також встановлено, що квартира потерпілого ( АДРЕСА_5 ) та квартира за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ) знаходяться на відстані 10 хвилин ходіння пішки одна від одної.

За таких обставин суд обґрунтовано дійшов висновку, що наявність ОСОБА_6 вдома під час його перевірки працівником поліції о 23-00 год. 20.01.2022 року (впродовж декількох хвилин) не свідчить про неможливість обвинуваченого приймати участь у розбійному нападі на ОСОБА_11 .

Неспроможним з огляду на наступне є твердження захисту, що докази, отримані під час виконання ухвали суду про тимчасовий доступ до номерів абонентів мобільного зв`язку, спростовують факт перебування ОСОБА_6 на місці злочину.

Так, за клопотанням прокурора та сторони захисту судом першої інстанції було надано тимчасовий доступ до інформації з мобільних терміналів, якими у день скоєння злочину користувалися свідок ОСОБА_21 та обвинувачений ОСОБА_6 , за їх твердженням.

Суд першої інстанції, проаналізувавши дані, отримані під час тимчасового доступу до інформації мобільних терміналів, дійшов висновку, що одна особа не могла мати два термінали одночасно, так як певний період часу вказані термінали знаходилися у різних місцях. Тому суд критично поставився до показань ОСОБА_6 , що саме він 20.01.2022 року використовував мобільні телефони з двома абонентськими терміналами, а саме: НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , так як першим терміналом згідно з даними бази «АРМОР» користувалася його матір, а другим терміналом користувалася особа, яка, починаючи з 18 год. 31 хв. 20.01.2022 року, не перебувала на території Комунарського району м. Запоріжжя, що суперечить показанням свідка ОСОБА_35 , який о 23 год. 10 хв. 20.01.2022 року перевіряв ОСОБА_6 за місцем проживання останнього.

Вказані номери мобільних терміналів, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_6 надав з метою встановлення, що вони працювали 21.01.2022 року весь день в районі його місця проживання для того, щоб підтвердити свою версію про перебування його вдома впродовж усього дня 21.01.2022.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , що оформлене, як слідча дія, огляд місця події, проникнення до житла потерпілого ОСОБА_11 це фактично обшук квартири, його проведено з порушенням вимог ч. 3 ст. 233 КПК, при якому фактичного поняті не були присутні, а перебували у під`їзді, чим порушені вимоги ст. ст. 223, 236 КПК, а тому всі отримані докази підлягають визнанню недопустимими з урахуванням доктрини ЄСПЛ плоди отруйного дерева.

Для встановлення того, чи був протокол огляду місця події допустимим як доказ у кримінальному провадженні, необхідно визначити законодавчо встановлені підстави, порядок та умови, необхідні для його збирання, саме на той час, коли він був зафіксований і одержаний. Якщо слідчим був порушений порядок його збирання, такий доказ не може вважатись допустимим і бути підставою для прийняття процесуальних рішень.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

За статтею 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

При цьому апеляційний суд враховує практику Верховного Суду, зокрема правову позицію, висловлену в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 518/203/17, від 29 серпня 2023 року у справі № 378/865/21, в якій роз`яснено чим така слідча дія як обшук відрізняється від огляду.

Зокрема, Верховним Судом зазначено, що обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

В даному кримінальному провадженні підставою для проведення огляду місця події (квартири ОСОБА_11 ) стало повідомлення потерпілого про вчинення стосовно нього нападу з проникненням до його квартири із застосуванням насильства, заволодівши його грошовими коштами та майно. Для того, щоб здійснити перевірку вказаної інформації та з`ясувати обставини події було здійснено огляд квартири ОСОБА_11 21.01.2022 із застосуванням технічних засобів фото та відеофіксації в присутності двох понятих.

При цьому в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до якої останній дозволяє провести огляд його квартири. Тобто огляд місця події квартири ОСОБА_11 був проведений за добровільною згодою власника.

На переконання апеляційного суду, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та проведена за згодою власника квартири - потерпілого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину є неспроможними, повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи та показами свідків.

Незгода сторони захисту з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку апеляційного суду, надані суду докази було досліджено в повному обсязі, їх було достатньо для вирішення питання про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Наведені положення закону кореспондуються з вимогами ч. 2, 3 ст. 65 КК, відповідно до яких, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, окрім зазначеного, враховуються також й обставини, що пом`якшують та обтяжують його, у відповідності до ст. 66 - 67 КК.

Апеляційний суд погоджується зі встановленими обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність та характер, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Суд взяв до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, у тому числі корисливих злочинів, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, має неповнолітню дитину, вік та стан його здоров`я. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів, та обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

На переконання апеляційного суду, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та всі обставини справи, обраний судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 вид і розмір покарання є законним, обґрунтованим, відповідає меті покарання, а також є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Крім того, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 7 ст. 72 КК, відповідно до яких домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Судом першої інстанції ухвалою від 01 грудня 2023 року був змінений запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який залишений до набрання вироком законної сили.

Водночас відповідно до отриманих відомостей на запити апеляційного суду ОСОБА_6 з 20.04.2024 був призваний на військову службу та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини, та 12.06.2024 самовільно залишив її.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 72 КК, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати у строк покарання строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом за правилами, встановленими в статті 72 КК за період з 02 грудня 2023 року по 20 квітня 2024 року.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги статей 22, 94, 370, 373 КПК, забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином дослідив та оцінив всі докази і виклав переконливі мотиви чому він приймає їх до уваги. Судом першої інстанції не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотними в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників задоволенню не підлягають, а вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_6 за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Зарахувати у строк покарання строк перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі з 02 грудня 2023 року по 20 квітня 2024 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4