справа № 361/6325/22
провадження № 1-кп/361/503/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого : АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на стадії судового розгляду дослідження доказів, перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб посилаючись на те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення (за ч. 4 ст. 186 КК України від 7 до 10 років), наявність факту ухилення від суду, в зв`язку з чим ОСОБА_4 оголошувався в розшук, відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків, ймовірності незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків з метою приховання своєї злочинної діяльності, та існування ризику продовження скоєння нових кримінальних правопорушень, так як ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні інкримінованих йому правопорушень в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела заробітку. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти заявленим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначив, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, наразі ризики втратили свою актуальність, тому просить застосувати домашній арешт за місцем проживання ОСОБА_4 або будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Ухвалою суду від 20.06.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 18.08.2024 включно, однак враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження дослідження доказів, свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні ще не допитані, суд приходить до висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Врахувавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до Рішень ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, «Осаковський проти України» від 17.07.2014, продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Досліджуючи питання наявності ризиків, для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд зазначає, що наразі продовжують існувати ризики, можливість існування яких була встановлена в попередніх ухвалах суду, якими обвинуваченому був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені прокурором в клопотанні.

При цьому судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, скоїв кримінальні правопорушення в період іспитового строку, на даний час обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, не одружений, утриманців не має, будучи працездатним ОСОБА_4 офіційно не був працевлаштованим та не мав законних джерел доходів, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків та про ймовірність того, що обвинувачений може безперешкодно залишити своє місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, тому суд приходить до висновку, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, отже існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приймає до уваги тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років позбавлення волі (за ч. 4 ст. 186 КК України), яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Актуальність цього ризику також підтверджує та обставина, що ОСОБА_4 під час судового розгляду тривалий час не з'являвся в судові засідання та оголошувався в розшук в зв'язку з ухиленням від суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час також не втратив своєї актуальності, так як потерпілі та свідки судом ще не допитувалися, тому ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, при цьому він офіційно не працевлаштований, не має постійних доходів, що дає достатні підстави вважати, що вчинення кримінальних правопорушень є для нього основним джерелом доходу, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися та не втратили своєї актуальності, що виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як жоден інший запобіжний захід на даному етапі розгляду справи не забезпечить попередження вказаним ризикам.

Суд враховує зазначені стороною захисту доводи, однак на думку суду ці доводи не є суттєвими і не можуть слугувати підставою для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу не свідчить про таку їх зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих діянь і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обстановки, щоб виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи при цьому суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, його репутацію, вік, стан здоров`я, процесуальну поведінку до обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а саме те, що ухвалою суду від 23.03.2023 в зв`язку із умисним ухиленням від суду ОСОБА_4 було оголошено в розшук (т.1 а.с.77), та інші наведені вище обставини в їх сукупності.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю наявних обвинувачень, на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає клопотання обґрунтованим та приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинений із погрозою застосування насильства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 12.10.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1