Провадження № 11-кп/824/3984/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002361 від 03.10.2022 за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стасі Диканського району Полтавської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік;

відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

обов`язок визначений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України в частині повідомлення уповноваженого органу з питань пробації щодо зміни місця навчання на засудженого ОСОБА_8 судом не покладався, оскільки останній не навчається;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 02.10.2022 року о 14 год. 10 хв., перебуваючи в залі приміщення супермаркету «Велмарт», за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14, вирішив таємно викрасти майно. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає поклав до пакету, який мав при собі наступний товар: хліб тост світлий 350 г плівка Київхліб, масло 63% 200г ТМ «1» 2 одиниці, креветки 1 кг Веладіс, ікра 100 г тихоокеанська 4 одиниці, ікра 120г ікорні традиції (загальною вартістю без урахування ПДВ становить 865,30 грн.). В подальшому ОСОБА_8 з викраденим майном направився до виходу з супермаркету «Велмарт», та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми діями, ОСОБА_8 завдав ТОВ «ФУДКОМ» () матеріальної шкоди на загальну суму 865,30 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_8 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_8 02.10.2022 року о 16 год. 54 хв., перебуваючи в залі приміщення супермаркету «Велмарт», за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно. ОСОБА_8 , перебуваючи в залі приміщення супермаркету «Велмарт», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, помістив наступний товар до поліетиленового пакету, що був у нього при собі: чіпси 120г Чіпстер, ікра зерниста 80г Ж/бЗ Ключ Північна, у кількості 3 одиниці, Ікра Лососева зерниста 80г Ж/б Застільна, у кількості 3 одиниці. Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном направився до виходу з супермаркету «Велмарт», вийшов за межі супермаркету та в подальшому розпорядився викраденим товаром на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_8 завдав ТОВ «ФУДКОМ» () матеріальної шкоди на загальну суму 657,35 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_8 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_8 03.10.2022 року о 13 год. 53 хв., перебуваючи в залі приміщення супермаркету «Велмарт», за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 помістив наступний товар до поліетиленового пакету, що мав із собою: ікра лососева зерниста 120г Ж/б Спец Посол, у кількості 3 одиниці, маслини б/к НОМЕР_1 , оливки без кісточки 314 мл ж/б Іберіка, буженина Укрпромпостач 95, вагою 0,698 кг., шинка Тостова Ятрань, вагою 1,074 кг. В подальшому, ОСОБА_8 із викраденим товаром направився до виходу із супермаркету, однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки пройшовши повз торгівельні каси та вийшовши за її межі, був зупинений працівником служби охорони даного супермаркету. Своїми діями, ОСОБА_8 намагався завдати ТОВ «ФУДКОМ» () матеріальної шкоди на загальну суму 1108,98 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_8 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав на те, що правильно призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Зокрема, місцевий суд належним чином не врахував підвищений ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, оскільки вчинивши 02.10.2022 року перший епізод викрадення чужого майна, обвинувачений належних висновків для себе не зробив та відчуваючи свою безкарність вчинив нові епізоди умисного корисливого злочину проти власності через незначний час, повторно, а менше ніж через рік, а саме 23.10.23, діючи вже за попередньою змовою, вчинив новий корисливий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, в умовах воєнного стану, за вчинення якого його було засуджено 12.02.2024 року вироком Київського районного суду м. Полтави до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, що свідчить про наявність кримінального промислу, за допомогою якого обвинувачений задовольняє свої матеріальні потреби. Вважає, що виправлення ОСОБА_8 неможливе без реального відбуття покарання, а даних про можливість його виправлення без реального відбування призначеного покарання у ході судового розгляду здобуто не було. Також вказав, що оскільки ОСОБА_8 раніше засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 12.02.2024 року до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, то суд першої інстанції повинен ухвалити рішення про самостійне виконання вказаного вироку, оскільки під час призначення реального покарання у виді позбавлення волі та покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, не можуть застосовуватися, передбачені ч. 1 ст. 70 КК України принципи поглинення або складання призначених покарань. Відтак просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок Київського районного суду м. Полтави від 12.02.2024 року визначити виконувати самостійно. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

В змінах до апеляційної скарги прокурор вказав, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким фактично декриміналізовано крадіжки на суму меншу ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив 02.10.2022 року крадіжки чужого майна на суми 865,20 грн. та 657,35 грн., а 03.10.2022 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна на суму 1108,98 грн., то з урахуванням ст. 5 КК України, є всі підстави для закриття кримінального провадження. Відтак просив оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав подані зміни до апеляційної скарги та просив її задовольнити; пояснення захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора зі змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, який поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки посилює відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна (ст. 51 КУпАП), тобто фактично встановлює, що кримінальна відповідальність настає, якщо вартість майна становить 2 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому, вирішуючи питання про те, чи становить вартість майна 2 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян слід виходити з того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення особою відповідного діяння.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_8 вчинив 02.10.2022 року та 03.10.2022 року, а тому вирішуючи питання про те, чи становить вартість майна в цій справі 2 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян слід виходити з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діяв станом на 01 січня 2022 року.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2022 року становить 2481 гривню, тобто 1 неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1240,50 гривень на 2022 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів - становлять 2481 гривень.

Враховуючи зміст вказаних положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2022 році, становить 2481 гривень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 02 жовтня 2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 865,30 гривень, 02 жовтня 2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 657,35 гривень, а 03 жовтня 2022 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна на загальну суму 1108,98 гривень, що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який на момент вчинення зазначених діянь становив 2481 гривень.

Враховуючи, що вартість майна, яке викрав та намагався викрасти ОСОБА_8 , є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України з 01 січня 2022 року настає кримінальна відповідальність, а саме менше 2481 гривень, колегія суддів вважає, що на час апеляційного розгляду, з урахуванням ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України, вчинені ОСОБА_8 02.10.2022 року та 03.10.2022 року діяння не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна відповідальність.

Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора зі змінами необхідно задовольнити, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі пункту 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратуризі змінами задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі пункту 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4