Справа № 353/1329/23
Провадження № 1-в/353/30/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі матеріали за поданням в.о. начальника Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Палагичі Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, з середньою освітою, розлученої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, особи з інвалідністю ІІІ групи, засудженої 15 січня 2024 рокувироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 5 (П`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування призначеного їй покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (Один) рік та з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В.о. начальника Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 .

В поданні ставиться питання про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Представник Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, в.о. начальника сектору ОСОБА_5 на адресу суду подала заяву про розгляд подання без участі представника органу пробації, подання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву, в якій подання органу пробації підтримала, просила звільнити її від призначеного покарання та проводити розгляд подання без її участі.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд подання у його відсутності, подання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши подання та матеріали особової справи на засуджену, приходить до висновку про те, що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини Кримінального кодексу; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року, в справі № 353/1329/23, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (П`ять) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 3 (Три) роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 5 (П`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного їй покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (Один) рік. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 15.02.2024 року.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342 грн. (2684 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х2=2684 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року, в справі № 353/1329/23, ОСОБА_4 19.10.2023 року вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, 23.10.2023 року таємно викрала грошові кошти потерпілої ОСОБА_7 шляхом здійснення оплати за товари на загальну суму 960 гривень, а також 23.10.2023 року вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану на загальну суму 519,05 гривень, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн).

Таким чином, на засуджену ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання в.о. начальника Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року, в справі № 353/1329/23, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке вона була засуджена.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

ГоловуючийОСОБА_8