Справа № 308/4690/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за №0000122 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Грушовово, Тячівського району, Закарпатської області, одруженого, з вищою освітою, ФОП, який має на утриманні малолітню дитину 2019 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

встановив:

Старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000122 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому просить обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце фактичного проживання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування встановлено, що 06 березня 2024 року близько 05 години 20 хвилин, у нічний час доби, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 313» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажирами: дружиною - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнім сином - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , рухаючись автомобільною автодорогою«М-23» сполученням «Берегове-Виноградів-Велика Копаня» у напрямку смт. Вилок Берегівського району та проїжджаючи ділянку дороги по вул. Незалежній у населеному пункті с. Руська Долина Берегівського району неподалік будинку №194, зі швидкістю приблизно 72,44...78,46 км/год., яка перевищує максимальну швидкість, дозволену на цій ділянці дороги у населеному пункті с. Руська Долина відповідно до встановленого дорожнього знаку 5.49 «початок населеного пункту», не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не зменшив швидкість свого руху, а навпаки продовжував свій руху, при цьому грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, п. 1.5, 1.7, 1.8, 1.9, 1.10, п. 2.3., п.12.1., 12.2, 12.3, п.12.4. та п.п. «б» п. 12.9, а також вимоги дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух конкретних дорожніх умовах та з моменту виникнення небезпеки для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу,у результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який той час йшов проїзною частиною на зустріч автомобілю і в момент первинного контактування, знаходився у вертикальному або близькому до такого положенні, лівою поверхнею тулуба повернутий до рухаючогося транспортного засобу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи, пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді:крововиливу в м`які тканини голови, в тімяно-скроневій ділянці зліва; переломом кісток основи черепа із забоєм головного мозку; перелом 2-6 ребер по лівій середній пахвовій лінії з крововиливом в міжреберній м`язи; забій лівої легені; закритий косий перелом верхньої третини великогомілкової кістки лівої нижньої кінцівки.

Тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа та травматичним набряком речовини головного мозку - це ушкодження, що є небезпечними для життя у момент їх отримання і за цієї ознакою у відповідності з п.2.1.1/а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року « Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», їх слід кваліфікувати, як тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до його смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок важкої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток основи черепа та забоєм головного мозку, що викликало тяжкий травматичний та спінальний шок, і все це обумовило зупинку функції центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності та дихання, і явилось безпосередньою причиною його смерті.

Своїми діями ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 1.8, 1.9, 1.10, 2.3., 12.1., 12.2, 12.3, 12.4, 12.9«б», а також вимоги дорожного знаку 5.49 «початок населеного пункту» Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість» та «небезпека для руху», «дорожня обстановка», «дорожні умови», «населений пункт», 2.3., 12.1., 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 «б», а також вимоги дорожнього знаку 5.49 «початок населеного пункту» «Правил дорожного руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження що призвели до його смерті, а також п. 1.2, 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «автомобільна дорога», «автомобільні дороги державного значення», «пішохід», «водій» п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 1.8, 1.9, 1.10 «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року.

Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

05 серпня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Сторона обвинувачення вказує, що вина підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.03.2024 року та схемою до нього, висновком судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_10 , висновком фототехнічної експертизи, щодо швидкості руху транспортного засобу, протоколом огляду відеозапису та слідчого експерименту, висновком судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин ДТП.

Слідчий у клопотанні вказує, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду у (п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

2. Незаконно впливати на потерпілу, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п. п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілу, яка володіє відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічним чином ОСОБА_4 , зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Слідчий вказує, що приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, безперешкодно виїхати за межі України, будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, зазначених у такому, та просила задовольнити. Вказала, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та існують ризики, зазначені в клопотанні. Вважає, що вказаний запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`якший запобіжний захід, оскільки часто перебуває на лікуванні, готовий співпрацювати із слідством.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подав письмові запечерення, які долучено до матеріалів справи, крім того зазначив, що ризики на які посилається сторона обвинувачення не доведені, а підозра не обґрунтована. Просив врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітнього сина та дружину, яка є інвалідом з дитинства,. Сам ОСОБА_4 теж є особою з інвалідністю 3-ї групи пов`язаної з асматичним захворюванням і потребує лікування. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати його підзахисному особисте зобов`язання, оскільки не має наміру переховуватись.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та позицію захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000122 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

05.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Згідно змісту ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого., та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.03.2024 року та схемою до нього, висновок судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_10 , висновок фототехнічної експертизи, щодо швидкості руху транспортного засобу, протоколом огляду відеозапису та слідчого експерименту, висновок судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин ДТП, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Так, відповідно до положень закону про кримінальну відповідальність кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України , карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Тому підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Варто зауважити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ризик незаконного впливу на потерпілу, експерта, спеціаліста, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із потерпілою, експертами, спеціалістами впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано потерпілу, показання якої слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас варто зауважити, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Вказаний правовий припис кореспондується з ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Усвідомлюючи зазначене, підозрюваний може вчинити спроби незаконного впливу на потерпілу, експерта, спеціаліста у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Слідчим суддею враховано наведені захисником у запереченні обставини, взято до уваги розписку потерпілої від 12.03.2024, однак слідчий суддя не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, що останній одружений, є ФОП, має на утриманні малолітню дитину 2019 р.н., є особою з інвалідністю 3-ї групи, має постійне місце проживання, раніше не судимий, його дружина має інвалідність з дитинства 3-ої групи

На виконання вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, та стороною обвинувачення було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які вказані у клопотанні.

Разом з тим, слідчий суддя, з урахуванням наведеного вище, приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у даному конкретному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, та до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, а саме в нічний час.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, вважаю, що до останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання в певний час доби, а саме, з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із місця свого проживання, а саме: буд. АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в певний час доби, а саме з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, є достатнім для запобіганню встановленим під час розгляду клопотання ризикам.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчий суддя застосовує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в певний час доби, а саме з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із місця свого проживання, а саме: буд. АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в певний час доби, а саме з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу - до 04 жовтня 2024 року (включно).

Строк дії обов`язків, покладених судом, встановити до 04 жовтня 2024 року (включно).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на ьогої обов`язків.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору.

Ухвалу для негайного виконання надіслати в органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1