В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000236 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на неповнолітню дитину 2018 р.н. (зі слів), військовослужбовця, на посаді стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією на особливий період, обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 28.05.2024 о 15:30 год., перебуваючи в розташуванні ВЧ НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об?єктивну можливість виконати наказ командира, без поважних причин та без законних підстав, відкрито відмовився виконати наказ (бойове розпорядження) начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.05.2024 № 50/2/1/2-2518дск-Е, щодо вибуття о 05:00 год. 29.05.2024, в складі зведеного взводу 26п, для подальшого оперативного підпорядкування командиру ОТУ «Луганськ» ОСУВ «Хортиця», доведений йому заступником командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_6 .

В подальшому, стрілець 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) 1 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану 29.05.2024, о 05:00 год., перебуваючи в розташуванні ВЧ НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об?єктивну можливість виконати наказ командира, без поважних причин та без законних підстав, відкрито відмовився виконати наказ (бойове розпорядження) командира в/ч НОМЕР_1 №БР-33 від 28.05.2024 № 50/115/2-116дск, щодо вибуття о 05:00 год. 29.05.2024, в складі зведеного взводу 26п, для подальшого оперативного підпорядкування командиру ОТУ «Луганськ» ОСУВ «Хортиця», доведений йому заступником командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування 20 вересня 2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника підозрюваного ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, а саме, у непокорі, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. При цьому, сторони узгодили клопотати перед судом щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3(три) роки, з покладенням обов`язків передбачених ст.. 76 КК України.

В даній угоді також передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання, які передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 20.09.2024 року та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Також просив вирішити долю речових доказів, і зазначив, що процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, за обставин викладених у п. 1 угоди, вказав, що укладення угоди між ним та прокурором було добровільним, просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним укладена за її участі, є добровільною, наслідки укладення та затвердження угоди є зрозумілими, порушень при її укладенні не допущено. Вважає, що наявні всі підстави для затвердження вказаної угоди. При цьому просила врахувати особу її підзахисного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, вину визнав і сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановити йому мінімальний іспитовий строк.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, передбачені п.1 ч.4 зазначеної норми, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 передбачених ч.4 ст.402 КК України, а саме, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також, враховує ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , відповідно до вимоги УІТ ГУНП в Закарпатській області від 29.05.2024 раніше не судимий, згідно відповіді КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім.. Акад. О.І. Ющенка ВОР на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та психохірургічною допомогою не звертався, згідно висновку судово-психіатричного експерта 3340 від 15.08.2024 ОСОБА_3 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, психічним захворюванням не страждав і не страждає в теперішній час, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, згідно службової характеристики відповідає займаній посаді, згідно медичної характеристики практично здоровий.

За наведеного, суд вбачає за належне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами в угоді міру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Між тим, суд, приймаючи до уваги вищенаведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого та його особу, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2024 року (справа № 308/9277/24) застосовано відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 14 год. 58 хв., 27.07.2024 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 14 год. 58 хв., 29.05.2024 року.

25.07.2024 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.08.2024.

Крім того, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2024 року (справа № 308/9277/24) продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 , в межах строку досудового розслідування, а саме - до 29.09.2024 року, без визначення розміру застави.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, підстав для продовження запобіжного заходу відносно останнього немає.

Згідно ч.1 ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, ст. ст. 12, 75, 402 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 20.09.2024 року у кримінальному провадженні №0000236 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024 року, між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , з однієї сторони, та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_3 , з другої сторони, за участі захисника підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 НГУ, у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2024 року та продовжений ухвалою слідчого судді від 26.08.2024 в справі № 308/9277/24,- скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі судового засідання.

Речові докази: СD-R диск срібного кольору з написом «Verbatim» на якому містяться відеозаписи з фактами доведення наказів начальників та на яких зафіксовано факт відмови військовослужбовця від їх виконання, - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його оголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1