ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/489/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1211/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 263-1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001521 від 29.10.2023, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріховець Сквирського району Київської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, розлучений, на території України офіційно непрацевлаштований, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим: 16.10.2023 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною 1 статті 263-1, частиною 1 статті 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі статті 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 КК України, та призначено йому покарання:

- за частиною 1 статті 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за частиною 1 статті 263-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023 року та за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматично і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11.10.2011 р.), і «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 29.10.2020 р.), придбав, зберігав та збув вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.03.2023, перебуваючи у лісовому масиві Київської області, у піску знайшов пістолет Макарова «ПМ», калібру 9 мм (9?18ПМ), тобто придбав його без передбачуваного законом дозволу, після чого переніс вказаний пістолет до місця свого фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , де почав зберігати без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_7 через всесвітню мережу Інтернет домовився з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), який виступав як покупець під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки про придбання за грошову винагороду у розмірі 40 800 гривень у нього вогнепальної зброї, через розрахунок на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 після переведення йому на вищевказану банківську картку ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 40 800 гривень, що мало місце 20.03.2023 з 18:40:59 години до 19:00:57 години, о 19:21 годині того ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, маючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув, а саме здійснив відправлення вказаної вогнепальної зброї - пістолету Макарова «ПМ», калібру 9мм (9?18ПМ) у розібраному стані одним поштовим відправленням ТТН 59 0009 4422 4822 та 14 пістолетних патронів калібру 9*18 ПМ поштовим відправленням ТТН 59 0009 4422 5565 з відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване в м. Вишневе. Зазначені предмети ОСОБА_7 адресував ОСОБА_9 до відділення № 111 «Нова Пошта» м. Харкова.

22.03.2023 о 10:25:07 ОСОБА_9 отримав у вказаному відділенні ТОВ «Нова Пошта» в м. Харкові зазначені поштові відправлення та добровільно видав їх співробітникам поліції.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-23/6028-БЛ від 30.03.2023, наданий на дослідження пістолет у стані повної розборки, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю -самозарядним пістолетом моделі «ПМ», калібру 9 мм (9?18ПМ), заводська серія на номер: « НОМЕР_4 », після його збирання складає діючий екземпляр вогнепальної зброї, придатний для стрільби та виготовлений промисловим способом (виробництва СРСР), 1988 року виготовлення, та 14 пістолетних патронів, які згідно висновку судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-23/5909-БЛ від 30.03.2023 є боєприпасами - пістолетними патронами калібру 9?18 ПМ, що виготовлені шляхом саморобного переспорядження.

Органом досудового розслідування вказані вище дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як незаконне придбання, зберігання, збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України.

Окрім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматично і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11.10.2011 р.), і «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 29.10.2020 р.), незаконно виготовив бойові припаси за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 з метою незаконного виготовлення бойових припасів на сайті мережі Інтернет, а саме - військовий аукціон « ІНФОРМАЦІЯ_3 », придбав 14 гільз та куль до пістолетних патронів. В подальшому ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.03.2023, перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , використовуючи вищевказані кулі, гільзи, а також порох, який придбаний ним офіційно для мисливських цілей, спорядив вказану порохову суміш в гільзу та вставив кулю, яку зажав у чашечці гільзи, таким чином самостійно незаконно виготовив 14 пістолетних патронів, які згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-23/5909-БЛ від 30.03.2023 є боєприпасами -пістолетними патронами калібру 9?18 ПМ, що придатні до стрільби, призначені для пістолетів системи Макарова (ПМ), а також зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (пістолети, пістолети-кулемети тощо), та виготовлені шляхом саморобного переспорядження.

В подальшому 20.03.2023 о 19:22 годині ОСОБА_7 незаконно збув, а саме - здійснив відправлення вказаних самостійно незаконно виготовлених 14 пістолетних патронів - пістолету системи Макарова «ПМ», калібру 9мм (9?18ПМ) одним поштовим відправленням ТТН 59 0009 4422 5565 з відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване в м. Вишневе, яке адресував ОСОБА_9 до відділення № 111 «Нова Пошта», що розташоване в м. Харкові, після чого 22.03.2023 р. о 10:25:07 ОСОБА_9 отримав у вказаному відділенні ТОВ «Нова Пошта» в м. Харкові зазначене вище поштове відправлення, яке добровільно видав співробітникам поліції.

Органом досудового розслідування вказані вище дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як незаконне виготовлення бойових припасів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263-1 КК України.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, просить вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - статті 75 КК України, що потягло неправильне та безпідставне звільнення від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок м`якості, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за частиною 1 статті 263 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі; за частиною 1 статті 263-1 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, з застосуванням статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки - виконувати окремо.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, отже суспільно корисною працею не займається, фактично не пов`язаний з соціальними інститутами, які могли б сприяти його перевихованню без ізоляції від суспільства, у нього відсутня родина, джерела доходу - незаконний продаж вогнепальної зброї, про що свідчить зокрема і вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023 за частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 КК України, а дії обвинуваченого по знаходженню, ремонту та реалізації вогнепальної зброї носили системний, «конвеєрний» характер.

Прокурор вважає, що ступінь небезпечності діянь, вчинених ОСОБА_7 , є вкрай високою, з огляду на те, що він незаконно та цілеспрямовано шукав, ремонтував, та в подальшому реалізовував вогнепальну зброю. Його діяння не обмежувались зберіганням зброї лише з метою самооборони, а були направленні на незаконний оборот цієї зброї і йому було байдуже до можливості потрапляння цієї зброї у кримінальні кола.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394 та частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції, та в поданому письмовому клопотанні, просив врахувати наявність на його утриманні двох малолітніх дітей 2018 та 2021 року народження, та його неофіційне працевлаштування.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги прокуратура щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50,65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, раніше судимий.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вищевстановленні обставини судом чітко, логічно та мотивовано викладені у мотивувальній частині вироку при призначенні покарання обвинуваченому.

Призначення винній особі певного виду та розміру покарання є виключно дискреційним повноваженням суду.

Враховуючи, що на момент вчинення злочину, за який ОСОБА_7 засуджений оскаржуваним вироком, останній був особою, яка не притягалась до кримінальної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком є ефективним, яке буде сприяти його виправленню та застережить обвинуваченого від порушення покладених на нього судом першої інстанції обов`язків та вчинення нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній ніде не працює та у нього відсутня родина, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними та такими що суперечать положенням статті 50 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо можливого виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, суд апеляційної інстанції вважає суто суб`єктивними, які носять формальний характер та не підтверджуються жодними об`єктивними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом, розміром є справедливим та співмірним.

У зв`язку із наведеним, судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для зміни чи скасування вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: