Справа № 346/5086/24
Провадження № 1-в/346/486/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Коломийська ВК (№ 41)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербилівці Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, громадянина України, судимого 30.03.2021 року Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; засудженого: 15.02.2023 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, на підставі ч.1 ст. 70, ч.5 ст. 71 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та штрафу у розмірі 850 грн.; 12.05.2023 року вказаним судом за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та штрафу у розмірі 850 грн.; 19.06.2023 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 296 КК України, на підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,-

в с т а н о в и в :

в клопотанні вказано, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, щодо викрадення чужого майна. Зокрема, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року ОСОБА_5 засуджено за викрадення чужого майна на загальну суму 1 664,49 грн., а вироком вказаного суду від 12.05.2023 року - за викрадення майна на суму 905,94 грн. Тому ініціатор звернення просить, з урахуванням ст.5 КК України, вирішити питання щодо приведення вироків суду від 15.02.2023 року та від 12.05.2023 року у відповідність до вимог вказаного Закону.

Представник адміністрації виправної колонії в судовому засіданні клопотання підтримав із вказаних підстав.

Засуджений в судовому засіданні просить задовольнити вказане клопотання, послугами захисника під час його розгляду скористатись не бажає.

Прокурор вважає, що відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, на підставі ч.5 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2021 року у виді штрафу та остаточне покарання за сукупністю вироків визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який відповідно до ч. 3 ст.72 КК України виконувати самостійно (а.с. 2-5, арк. особ. справи 27-30).

Вироком вказаного суду від 12.05.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.6-8, арк. особ. справи 50-52).

Судом також встановлено, що вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 296 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2021 року та цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироками Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року та від 12.05.2023 року, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який відповідно до ч. 3 ст.72 КК України виконувати самостійно, яке він відбуває в ДУ «Коломийська виправна колонія ( №41)» (арк. особ. справи № 55-60).

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2020 року становив 2 102 грн., а станом на 01 січня 2022 року - 2 481 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2022 році) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вироками судів від 15.02.2023 року та від 12.05.2023 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2 481 грн. (1240,50*2=2 481), а за вироком суду від 19.06.2023 року на момент вчинення (у 2020 році) - 2 102 грн. (1051*2=2102).

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вироками суду: від 15.02.2023 року становила 1 685,64 грн. ( з яких на суму 986,58 грн. вчинено шляхом крадіжки (352,23 грн. за епізодом 21.08.2022 року, 325,68 грн. за епізодом 06.09.2022 року та 308,67 грн. за епізодом 08.09.2022 року ), а також 699,06 грн., вчиненого шляхом грабежу); від 12.05.2023 року - 905,94 грн. (452,97 грн. за епізодом 02.10.2022 року та 452,97 грн. за епізодом від 04.10.2022 року); від 19.06.2023 року - 5 352,52 грн. ( з яких на суму 4 548,52 грн. вчинено шляхом крадіжки: 3 894,10 грн. за епізодом 04.01.2020 року, по 327,21 грн. за епізодами 29.01.2020 року та 31.01.2020 року), а також 804 грн., вчиненого шляхом грабежу.

При цьому судом встановлено, що вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2023 року (вартість викраденого майна згідно з яким становила в загальному розмірі 5 352,52 грн.) ОСОБА_5 призначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2021 року та цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироками Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року та від 12.05.2023 року. Декриміналізація окремого епізоду не може вплинути на кваліфікацію дій засудженого за ч. 4 ст. 185 КК України та міру призначеного йому покарання.

Вищевказаним Законом №3886-ІХ фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

Разом із тим, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 4 ст. 186 КК України, за вчинення яких ОСОБА_5 відбуває покарання, відповідно до вимог закону не є такими, що входять до поняття «дрібного викрадення чужого майна».

Інших нормативно-правових актів, які б скасовували або пом`якшували відповідальність за вчинення дій, за які засуджений ОСОБА_5 , Верховною Радою України не приймалося.

Суд також звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, при цьому норми, на які посилається представник установи виконання покарань, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Відтак, з урахуванням наведеного, оскільки вироком суду від 19.06.2023 року призначено покарання на підставі ч. 1, 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням вироків від 15.02.2023 року та 12.05.2023 року, за яким й відбуває покарання ОСОБА_5 , в тому числі також за ч.2 та ч. 4 ст.186 КК України, що виключає можливість вирішення судом питання про звільнення останнього від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України за деякими епізодами, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На пiдставi Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання та пом`якшення покарання засудженого ОСОБА_5 , засудженого 19.06.2023 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 296 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 19.09.2024 року о 08:55 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1