Провадження № 1-кп/127/825/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2024 за № 0000187, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Теплик Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, студента, громадянина України, інваліда 2 групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніще не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин. Так, 10.04.2024 приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи на території бази відпочинку "Вишня" по вул. Андрія Первозванного в м. Вінниці, в альтанці №26 помітив сумку чорного кольору в якій знаходився подарунковий конверт з грошовими коштами, який належав ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, здійснив крадіжку належних ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 7 500 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 7 500 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Відшкодував завдану потерпілому моральну шкоду. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати, про вчинене жалкує та завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить призначити мінімальну міру покарання.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинувачений вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Обвинувачений відшкодував завдану моральну шкоду. Вимог майнового характеру до обвинуваченого немає. Просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, допитавши потерпілого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого та потерпілого, є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин злочину, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є студентом, інвалідом 2 групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить вибачення за вчинене.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує позицію потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчиненене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є студентом, інвалідом 2 групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.

Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, та із звільненням обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2024 року, на сумку чорного кольору, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2024 року, на грошові кошти у розмірі 7 500 грн. 00 коп., а саме 6 купюр номіналом 1000 гривень із номером - АК 6455404, АК 6455403, АК 7482549, АТ 6898581, АК 6455405, ГМ 2483997, 3 купюри номіналом 500 гривень з номерами EЗ 0603735, ЗБ 4030662, ВД 0050958, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2024 року, на сумку чорного кольору - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2024 року, на грошові кошти у розмірі 7 500 грн. 00 коп., а саме 6 купюр номіналом 1000 гривень із номером - АК 6455404, АК 6455403, АК 7482549, АТ 6898581, АК 6455405, ГМ 2483997, 3 купюри номіналом 500 гривень з номерами EЗ 0603735, ЗБ 4030662, ВД 0050958, - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні сумку чорного кольору, яка, відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 11.04.2024 року та квитанції №46 від 02.05.2024 року, передана до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_6 .

Речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти у сумі 7 500 грн. 00 коп., а саме 6 купюр номіналом 1000 гривень із номером - АК 6455404, АК 6455403, АК 7482549, АТ 6898581, АК 6455405, ГМ 2483997, 3 купюри номіналом 500 гривень з номерами EЗ 0603735, ЗБ 4030662, ВД 0050958, в коричневому паперовому конверті, які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 11.04.2024 року, прибуткового позабалансового ордеру №2242_28 від 27.05.2024, та акту приймання-передачі речових доказів від 21.05.2024 року, передані на відповідальне зберігання до сховища цінностей відділення №220/01 АБ "Укргазбанку" - повернути власнику ОСОБА_6 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні - оптичний диск із відеозаписом камер відеоспостереження, який, відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 11.05.2024, зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя