Провадження №1-кп/761/629/2024
В И Р О К

іменем України

07 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0004665 від 20.05.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)11.09.2018 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафук в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке змінено 18.03.2020 згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин, яке відбуте 19.09.2021;

2)04.12.2023 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2019 року приблизно о 16 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Табірна 30-32, неподалік парку «Нивки», помітив ОСОБА_11 , в задній правій кишені джинсів якої знаходився мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна та подальше обернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, а саме мобільного телефону марки «Xiomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_11 .

Так, 20 травня 2019 приблизно о 16 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. вул. Табірна 30-32, неподалік парку «Нивки», з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 направився за ОСОБА_11 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на відкрите викрадення майна, а саме мобільного телефону марки «Xiomi Redmi Note 5», який знаходився задній правій кишені джинсів ОСОБА_11 , підійшов до неї зі спини та шляхом ривка вийняв із кишені вказаний мобільний телефон та побіг у невідомому напрямку, тим самим викрав мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5», ІМЕІ - НОМЕР_1 , вартістю - 4699 гривень, без ПДВ, в якому знаходилась сім карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером « НОМЕР_2 », яка матеріальної цінності для потерпілої не становить.

Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4699 грн., без ПДВ

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 186 КК України відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винуватим повністю, та дав суду показання, згідно з якими, він, 20 травня 2019 року приблизно о 16 год., перебуваючи неподалік парку «Нивки», помітив дівчину, в задній правій кишені джинсів якої знаходився мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору, який він вихопив з її кишені та втік, а телефон заклав до ломбарду. Він не заперечує, що вартість викраденого телефону становить 4699 грн., усвідомлює протиправність своєї поведінки, шкодує про скоєне.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом, який проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, встановлено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив нетяжкий злочин відповідно до ст.12 КК України, має повну середньою освітою, офіційно не працює, сталих соціальних зв`язків не має.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує його щире каяття.

В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд враховує рецедив вчинення злочину, оскільки на час вчинення ОСОБА_8 даного кримінального правопорушення, він мав незняту та непогашену судимість за вчинення іншого умисного кримінального проступку.

Обираючи серед альтернативних покарань, визначених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України, суд виходить із того, що раніше призначене покарання ОСОБА_8 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2018 у виді штрафу він не відбув, у зв`язку із чим, йому було замінено покаранням у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт, крім того, він офіційного джерела доходу не має, а тому це ускладнить виконання покарання у виді штрафу та у зв`язку з відсутністю офіційного працевлаштування, покарання у виді виправних робіт призначеним бути не може. Також передбачене санкцією покарання у виді громадських робіт, суд вважає занадто м`яким, зважаючи на рецедив вчинення кримінального правопорушення, а також, на те, що ОСОБА_8 після вчинення даного кримінального правопорушення, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за яке він був засудженим 04.12.2023 вироком Святошинського районного суду м. Києва, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення корисливих злочинів, разом із тим, покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на наявність щирого каяття, та враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає занадто суворим.

При цьому, суд враховує, що 28.03.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України, щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 №3342-IX, яким на підставі п. 89 внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема до ч. 1 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськиих робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Цим Законом, звужено коло осіб, до яких може бути застосовано покарання у вигляді арешту, та доповнено Кримінальний кодекс більш м`яким видом покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Крім того, відповідно до ст. 59-1 КК України в редакції від 28.03.2024 покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Також, положенням ст. 59-1 КК України в редакції від 28.03.2024 суд покладає та може покласти на засудженого до пробаційного нагляду відповідні обов`язки, перелік яких є вичерпним.

Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 КК України, згідно із якими закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, суд важає за доцільне у даному випадку при призначенні покарання ОСОБА_8 застосувати санкцію ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції Закону № 3687-IX від 08.05.2024).

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду, в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції Закону № 3687-IX від 08.05.2024), оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

ВраховуючиПостанову ОП ККС від 06.12.2021 у справі № 243/7758/20, виключено можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за цим викроком, оскільки на даний час ОСОБА_8 відбув покарання призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2018.

Відповідно до поставнови ККС ВС від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України, щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Отже, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2023, яким призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, слід виконувати самостійно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , а саме з 08.08.2023 по 09.08.2023 за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні пробаційного нагляду.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу на більш м`який запобіжний захід, судом не вбачається.

Після набрання вироком законної сили, слід повернути заставодавцю ОСОБА_12 , заставу внесену 09.08.2023 за ОСОБА_8 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 по справі № 761/23234/19, провадження № 1-кп/761/1160/2023, згідно квитанції №0.0..1 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в м. Києві у розмірі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки визначені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2023 яким ОСОБА_8 засуджено до покарання до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_12 , заставу внесену 09.08.2023 за ОСОБА_8 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 по справі № 761/23234/19, провадження № 1-кп/761/1160/2023, згідно квитанції №0.0..1 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в м. Києві у розмірі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: