Справа № 944/3011/24
Провадження №1-кп/944/1003/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Яворові, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 19.03.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Варнедорф Устецького краю Чеської республіки, громадянина Чеської республіки, одруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 республіки, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України КК України,

В С Т А Н О В И В:

судом визнано доведеним, що у березні 2024 року, але не пізніше 19.03.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), у громадянина Чеської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», виник намір незаконно перемістити контрабандним способом через митний кордон з Республіки Польща в Україну, з приховуванням від митного контролю, особливо небезпечний наркотичний засіб.

З цією метою у березні 2024 року, але не пізніше 19.03.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), перебуваючи на території Чеської Республіки у м.Варнедорф, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» у вигляді подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, загальною масою в перерахунку на висушену речовину - 1,6 грам, котрий з метою контрабандного переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю помістив у два поліетиленові пакети, які, в свою чергу, поклав у пластмасову ємність жовтого кольору, яку згодом помістив у конструктивну порожнину салону автомобіля марки «CITROEN JUMPY» р.н. НОМЕР_1 , а саме речовий ящик навпроти переднього сидіння пасажира, для подальшого переміщення на територію України.

В подальшому, 19.03.2024, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, на виконання злочинного задуму, спрямованого на контрабандне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу у вигляді подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, способом, що утруднює його виявлення, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) о 16:40 год, прямуючи в якості пасажира автомобілем марки «CITROEN JUMPY» р.н. НОМЕР_1 , прибув до міжнародного пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Краківець» митного поста «Краковець» Львівської митниці, розташованого на території смт Краковець Яворівського району Львівської області.

Рухаючись територією вказаного пункту пропуску через державний кордон смугою руху «Червоний коридор» в напрямку «В?їзд в Україну», ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), достовірно усвідомлюючи, що незаконно перевозить через державний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», обіг якого заборонено, вказану наркотичну речовину до митного контролю не пред?явив та про її наявність у митній декларації не вказав.

Однак свого задуму, спрямованого на контрабандне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабісу» у вигляді подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору досягти не зміг, оскільки 19.03.2024 під час проведення прикордонно-митного контролю та огляду місця події у період часу з 19 год 06 хв до 22 год 10 хв працівниками правоохоронних органів було виявлено та вилучено приховану від митного контролю у заводській конструктивній порожнині, а саме речовому ящику навпроти переднього сидіння пасажира вищевказаного автомобіля, пластмасову ємність жовтого кольору, в якій знаходилися два поліетиленові пакети із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу у вигляді подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, загальною масою в перерахунку на висушену речовину - 1,6 грам.

Таким чином, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) перемістив через митний кордон України в зоні діяльності пункту пропуску через державний кордон України «Краківець» митного поста «Краковець» ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому на території смт Краковець Яворівського району Львівської області, у конструктивній порожнині салону автомобіля марки «CITROEN JUMPY» р.н. НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднює його виявлення, особливо небезпечний наркотичний засіб - «канабіс» у вигляді подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору загальною масою в перерахунку на висушену речовину - 1,6 грам, обіг якого заборонений.

Згідно Списку 1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, якій затверджено Постановою Кабінету Міністрів України N°770 від 06.05.2000, канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Таким чином, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) вчинив контрабанду прекурсорів у великому розмірі, тобто незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 305 КК України.

До суду обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного (повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем роботи, вперше притягається до кримінальної відповідальності, критично ставиться до вчиненого), наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), відсутності обставин, що обтяжують покарання та наслідків вчинення злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим підозрюваним злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі на підставі ч.1, 2 ст.69 КК України іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.305 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) узгодженого покарання за ч.2 ст.305 КК України, враховуючи положення ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу розміром 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, без конфіскації майна.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) за участю перекладача ОСОБА_5 пояснив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) - адвокат ОСОБА_4 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 30.05.2024.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 30.05.2024.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Ухвалюючи цей вирок, суд враховує також правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 у справі № 344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності. Невизнання своєї вини іншими особами у кримінальному провадженні не може бути підставою, яка унеможливлює або ускладнює реалізацію права обвинуваченого на укладання угоди про визнання винуватості.

А тому суд, реалізуючи відповідне право обвинуваченого, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості у цьому провадженні, незважаючи на те, що обставини вчинення дій, в яких суд визнає обвинуваченого винуватим, пов`язані з іншими особами. Адже саме щодо останніх суд не встановлює жодних обставин. В іншому разі, укладення угоди у цьому провадженні взагалі буде неможливим, а обвинувачений буде свавільно позбавлений такого права, що є частиною права на справедливий суд.

Як було встановлено судом, вина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ). полягає в тому, що вона вчинила контрабанду прекурсорів у великому розмірі, тобто незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, а тому суд її дії кваліфікує за ч.2 ст.305 КК України.

Враховуючи норму ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.305 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.

Свою винуватість у вчинених кримінального правопорушення обвинувачений визнав беззастережно.

У даному кримінальному провадженні потерпіла особа участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності), наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим підозрюваною злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі ч.1, 2 ст.69 КК України іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.305 КК України, без додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Суд, враховуючи положення ч.1, 2 ст.69 КК України, вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченої покарання у виді штрафу, без додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )зазначене вище покарання суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідатиме особі обвинуваченого, є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст.8 КПК України.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 30.05.2024 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у присутності захисника ОСОБА_4 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/114-24/6585-НЗПРАП від 11.04.2024 становить 2650,48 гривень.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000091 від 30.05.2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, і призначити їй покарання, із застосуванням ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) в користь держави 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн 48 коп витрат за проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 21.03.2024 на речі та документи, вилучені в ході проведення огляду місця події 19.03.2024 на території міжнародного автомобільного пункту пропуску через державний кордон України «Краківець», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: пластмасову ємкість жовтого кольору з-під кондитерського виробу «Кіндер», в якій знаходиться два поліетиленові згортки з речовиною темно-зеленого кольору, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.03.2024 на 1 аркуші та митну декларацію на ім?я ОСОБА_8 (Bures Pavel) від 19.03.2024 на 1 аркуші.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- пластмасову ємкість жовтого кольору з-під кондитерського виробу «Кіндер», в якій знаходиться два поліетиленові згортки з речовиною темно-зеленого кольору - знищити;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.03.2024 на 1 аркуші та митну декларацію на ім?я ОСОБА_8 (Bures Pavel) від 19.03.2024 на 1 аркуші залишити при матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1