Справа № 233/389/18
провадження № 1-в/632/283/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 20 січня 2020 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці, звільненого 26 березня 2020 року за відбуттям строку покарання; 30 березня 2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, вироком Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2021 року вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2021 року скасовано в частині призначеного ОСОБА_4 покарання та ухвалено новий вирок, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк три місяці; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України із застосуванням ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, зараховано покарання відбуте повністю за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2020 року, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, -

В С Т А Н О В И В:

До Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» про застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 та звільнення його від покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що засуджений відбуває покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Також в поданні зазначено, що покарання за даним вироком призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України із застосуванням ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, зараховано покарання відбуте повністю за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2020 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та з урахуванням положень ст. ст. 5, 74 КК України виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор вважає подання законним і обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Від засудженого та представника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» надійшли заяви, в яких вони просять розглянути подання без їх участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали подання, суд доходить таких висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь - якого платника податку.

Отже, ОСОБА_4 за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2020 року вчинив крадіжку 01 листопада 2019 року. Сума, яка дорівнювала двом неоподатковуваним мінімумам доходів громадян на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (2019 рік) становила 1921 гривня.

Водночас ОСОБА_4 вчинив викрадення чужого майна шляхом вчинення крадіжки на загальну суму 651 гривня 31 коп.; за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2021 року вчинив у 2017 році двадцять епізодів крадіжок та три епізоди у 2018 році. Сума, яка дорівнювала двом неоподатковуваним мінімумам доходів громадян на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень: 2017 рік - становила 1600 гривень, 2018 рік 1762 гривні. В той же час, ОСОБА_4 вчинив викрадення чужого майна шляхом вчинення крадіжок (06.09.2017 на суму 1150 грн. 41 коп., 25.09.2017 на суму 1360 грн. 40 коп., 27.09.2017 на суму 1144 грн. 18 коп., 14.10.2017 на суму 1241 грн. 00 коп., 18.10.2017 на суму 1088 грн. 00 коп., 19.10.2017 на суму 470 грн. 16 коп., 21.10.2017 на суму 1201 грн. 20 коп., 21.10.2017 на суму 1129 грн. 70 коп., 26.10.2017 на суму 1297 грн. 89 коп., 26.10.2017 на суму 698 грн. 90 коп., 26.10.2017 на суму 294 грн., 27.10.2017 на суму 1226 грн. 40 коп., 27.10.2017 на суму 773 грн. 85 коп., 27.10.2017 на суму 1287 грн. 60 коп., 05.12.2017 на суму 520 грн. 60 коп., 07.12.2017 на суму 1311 грн. 42 коп., 10.12.2017 на суму 1334 грн. 92 коп., 11.12.2017 на суму 1351 грн. 70 коп., 27.12.2017 на суму 701 грн. 25 коп., 28.12.2017 на суму 1202 грн. 66 коп., 01.01.2018 на суму 400 грн., 02.01.2018 на суму 822 грн. 90 коп., 02.01.2018 на суму 1022 грн. 00 коп.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом України (ч. 3 ст. 3 КК України).

Положеннями ч. 2 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказана норма цілком узгоджується із положеннями ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 2 ст. 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2021 року завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінальних правопорушень, тобто вчинені ним діяння, відповідно до положень Закону № 3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2021 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь.

За відсутності іншого судового рішення, що прямо передбачає тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно, після набрання ухвалою законної сили, звільнити останнього з Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1