Єдиний унікальний номер 341/1300/24
Номер провадження 1-кп/341/149/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження від 22.05.2024 № 0000053 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, українець, громадянин України, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

установив

ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 за наступних установлених судом обставин.

ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 проживає в одній квартирі у АДРЕСА_2 , де пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, тобто перебувають у сімейних відносинах.

За час спільного проживання між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 через ревнощі останнього склалися непривітні стосунки, у результаті чого між ними періодично виникали словесні конфлікти, які супроводжувались вживанням нецензурних слів та висловлюванням образ в адресу одне одного.

18.05.2024 близько 12:00 год між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 вчергове за місцем їхнього спільного проживання на грунті ревнощів виник словесний конфлікт, під час якого чоловік взяв до рук телефон потерпілої з метою перегляду переписок. Маючи образу на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 намагалася прогнати чоловіка з квартири та повернути свій телефон.

Така поведінка дружини обурила ОСОБА_4 і у нього виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень дружині, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю дружини і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті раптово виниклих непривітних стосунків, з використанням фізичної сили, руками умисно відштовхнув ОСОБА_5 на журнальний столик, де знаходилась ваза, яка під тілом ОСОБА_5 розбилась, що стало причиною заподіяння їй фізичного болю та спричинення тілесних ушкоджень у вигляді рани в ділянці голови, садна в ділянці лівої сідниці, правого стегна, лівої кисті, синця в ділянці грудної клітки, обох рук та ніг та підшкірні гематоми в ділянках правого плеча та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Підвівшись з підлоги, ОСОБА_5 побачила через вікно квартири знайому ОСОБА_6 та почала кликати її на допомогу. Вказані дії дружини ще більше розлютили ОСОБА_4 , який продовжуючи свої неправомірні насильницькі дії, наблизився впритул до дружини і наніс їй руками удари в ділянку голови, шиї та рук, у результаті чого спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді, садна в ділянці голови та синців в ділянках голови і шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і тим самим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Заподіяння умисних ударів, завдання фізичного болю потерпілій та спричинення їй тілесних ушкоджень повністю охоплювалось умислом ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, оскільки він вчинив умисне легке тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.

Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав, повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, їх не оспорює, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якого у суду немає, дослідженням документів, які стосуються характеристики особи, та речових доказів. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень частини 3 статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу судового засідання та письмовою розпискою особи.

Установлені судом обставини, також, підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, попросив вибачення у дружини та пояснив, що вчинив умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті. Підтвердив, що хотів забрати у потерпілої телефон, який вона не віддавала. У результаті він штовхнув її на столик, вона впала, вдарилась. Потім потерпіла кликала на допомогу знайому, а обвинувачений вдарив її і схопив за шию. До вчиненого ним кримінального правопорушення ставиться негативно, готовий до покарання, яке просив призначити не суворим. Просив урахувати, що на днях планує повторно мобілізуватись до ЗС України, де перебував і раніше, є учасником бойових дій. Був демобілізований у зв`язку з доглядом за хворою матір`ю, яка померла.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що має претензії матеріального і морального характеру до обвинуваченого, проте цивільний позов подасть за межами кримінального провадження. Просила покарати обвинуваченого шляхом призначення штрафу максимального розміру. Підтвердила обставини щодо мобілізації обвинуваченого, його участі у бойових діях.

У судових дебатах прокурор просив врахувати, що обвинувачений вину визнав. Вважає, що обвинуваченому потрібно призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (проступку) у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за частиною 1 статті 125 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає факт участі ОСОБА_4 у бойових діях, що підтверджено наданою копією посвідчення УБД.

На переконання суду, участь у бойових діях та безпосереднє виконання завдань у складі ЗС України із протистояння збройній агресії росії, безумовно, мало вплив на психічну стабільність, урівноваженість та можливість контролювати свої дії обвинуваченим під час конфліктної ситуації у сім`ї.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з того, що відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню винними та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), яке кваліфікується за частиною 1 статті 125 КК України, особу обвинуваченого, який вину та обставини вчинення проступку визнав, та те, що обвинувачений до лікарів нарколога та психіатра не звертався, не працює.

При цьому суд враховує, що обвинувачений брав участь у воєнних (бойових) діях, перебував у складі ЗС України. Стверджує, що перебуває на етапі повернення до складу ЗС України.

Врахувавши характер кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та обставини, яка обтяжує покарання, позицію сторони обвинувачення та потерпілої, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу максимального розміру, передбаченого у санкції частини першої статті 125 КК України.

На переконання суду, таке покарання буде достатнім і справедливим, а також відповідатиме меті його призначення.

Обираючи вид покарання, суд ураховує те, що обвинувачений не працює і це виключає можливість призначення покарання у виді виправних робіт.

Своєю чергою, з огляду на обставини повернення обвинуваченого до складу ЗС України, призначення покарання у виді громадських робіт може призвести до неможливості виконання вироку суду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 125 КК України, суд

ухвалив

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази у справі:

- протокол № 3088, довідку ультразвукового дослідження № 2196, 2 рентгенограми, диск із записом КТ вважати повернутими до КНП «Галицька лікарня».

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_7