Справа № 495/9327/24
№ провадження 1-кс/495/2149/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.10.2024 року надійшло клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 09.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

08.10.2024 року приблизно о 11:35 годині до пункту пропуску «Старокозаче» за адресою: АДРЕСА_1 , прибув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який як підставу для безперешкодного перетину кордону України надав на паспортний контроль пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з можливими ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблені документи.

За даним фактом 09.10.2024 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

В ході огляду місця події від 08.10.2024 року, проведеного за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Старокозацька ОТГ, у міжнародному пункті пропуску «Старокозаче», було вилучено: пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 упаковані до полімерного пакету № СRI 1197616 із зазначенням вмісту.

Постановою дізнавача від 09.10.2024 року зазначені вилучені документи були визнані речовим доказом та долучені до матеріалів кримінального провадження №0000340 від 09.10.2024 року.

Дізнавач з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також враховуючи те, що вилучене майно має значення речових доказів по даному кримінальному провадженню з метою їх збереження, просив накласти арешт на пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 упаковані до полімерного пакету № СRI 1197616 із зазначенням вмісту, для збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення відповідних експертиз та після проведення необхідних слідчих дій.

Позиції сторін.

В судове засідання дізнавач та власник майна не з`явились, повідомлялись.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотивація суду.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0000340 від 09.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документа.

Так згідно з рапортом, наданим до матеріалів клопотання, 08.10.2024 об 11 год. 35 хв. до пункту пропуску «Старокозаче» за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район прибув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який як підставу для безперешкодного перетину кордону України надав на паспортний контроль пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з можливими ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблені документи.

Згідно з протоколом огляду місця події від 08.10.2024 з приміщення службового кабінету пункту пропуску через державний кордон України «Старокозаче» було вилучено: пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 упаковані до полімерного пакету № СRI 1197616 із зазначенням вмісту.

Слідчий суддя зазначає, що хоча дізнавачем у клопотанні зазначено, що вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, однак постанови дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про визнання вилученого речовими доказами до матеріалів клопотання не надано.

В клопотанні дізнавач просив на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 167, 170, 237 КПК України накласти арешт на пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення відповідних експертиз та після проведення необхідних слідчих дій.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем хоча і зазначено завдання для виконання (досягнення) якого існує потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді збереження речового доказу та проведення експертиз, однак доказів, що підтверджували, що пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 15.06.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом не надано.

Щодо застосування арешту на вказаний документ з метою проведення експертних досліджень, слідчий суддя також зазначає, що в матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про призначення експертизи за відповідною експертною спеціальністю, не міститься повідомлення експерта про необхідність надання пенсійного посвідчення для проведення дослідження, отже дана мета не є обґрунтованою.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не підтверджено мету накладення арешту, не обґрунтовано вірогідність приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна власником.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні дізнавачем зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що дізнавач не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, у кримінальному провадженні не призначено проведення експертиз з вказаним майном.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те, що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 09.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1