Справа № 353/667/24
Провадження № 1-кп/353/107/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000061, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, депутатом не обирався, перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 вчинив безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Весною 2013 року ОСОБА_6 вирішив облаштувати штучну водойму (ставок) поблизу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка відноситься до земель запасу сільськогосподарського призначення та на праві комунальної власності належать АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, не маючи в наявності готового та затвердженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (користування), не ініціюючи питання зміни її цільового призначення перед контролюючими органами державної влади, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 20, 125, 126, 168 Земельного кодексу України, без отримання від спеціально уповноважених органів влади відповідних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки для створення штучної водойми, використовуючи послуги невстановлених досудовим розслідуванням осіб, незаконно облаштував на земельній ділянці поблизу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель запасу сільськогосподарського призначення та на праві комунальної власності належать Обертинській селищній ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, штучну водойму (ставок) площею 0,0571 га.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 було порушено цілісність поверхневого шару ґрунту, а утворені заглиблення на вказаній частині земельної ділянки підтоплено підземними та стічними водами, що не дає можливості для відтворення природних властивостей землі і використання з метою сільськогосподарського виробництва, тобто призвело до виведення частин зазначеної земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 254 КК України, тобтобезгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсно весною 2013 року вирішив облаштувати штучну водойму (ставок) на земельній ділянці, яка є прилеглою до його городу, що знаходиться по АДРЕСА_1 та яка на праві комунальної власності належать Обертинській селищній раді. Раніше там була природня водойма, у якій жила риба, проте вона пізніше висохла. Він найняв трактор, який викопав ставок довжиною близько 35 метрів, шириною десь 12-14 метрів та 1,5 метри глибини, запустив туди карасів і зробив насип землі біля нього, який потім граблями розрівняв. До жодних державних органів за дозволами не звертався. На даний час ставком часто не користується, лише скошує траву біля нього; іноді він та його племінники ловлять там рибу. Просив його суворо не карати, оскільки він хворіє, має травми хребта, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та здійснює догляд за бабусею 1938 року народження. Щиро розкаюється у вчиненому, завдані збитки відшкодував повністю.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України. Зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, є триваючим кримінальним проступком, його склад є закінченим з початку самовільного облаштування водойми на землях комунальної власності і з цього часу обвинувачений безперервно перебував в злочинному стані до моменту переривання кримінального правопорушення, тобто до моменту внесення відомостей по факту вчинення даного кримінального правопорушення до ЄРДР 09.05.2024 року.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у діях, які виразились у безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту та кваліфікує його дії за ч.1 ст.254 КК України.

Також суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України, є триваючим злочином. Склад вказаного кримінального правопорушення є закінченим з початку самовільного, без отримання від спеціально уповноважених органів влади відповідних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки для створення штучної водойми, облаштування обвинуваченим водойми на землях комунальної власності, і з цього часу останній безперервно перебував у злочинному стані до моменту переривання кримінального правопорушення. Тобто, обвинувачений на момент внесення відомостей до ЄРДР 09.05.2024 року перебував у злочинному стані і закінчене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК, тривало.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 1 ст. 254 КК України класифікується як проступок.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у порядку п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) Європейський суд з прав людини у справі зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Рішенням «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ визачено, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою. В Ухвалі ВС від 30.04.2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що він є особою середнього віку, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, стан його здоров`я, а саме те, що у нього перелом шостого шийного хребця, стан після перенесеної важкої закритої хребетно-спинно-мозкової травми, остеохондроз шийного відділу хребта, випинання та протрузія міжхребцевих дисків, спондилоартроз, деформуючий спондильоз, люмбалгія, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання, передбачене у межах санкції ч. 1 ст. 254 КК України у виді пробаційного нагляду без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Суд також враховує досудову доповідь Івано-Франківського районного сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 31.07.2024 року, про те, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Запобіжній захід відносно обвинуваченого на досудовому слідстві не обирався.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_7