Справа № 496/4791/24
Провадження № 1-кс/496/2108/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біляївка Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, не навчається, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000487 від 15.07.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просить продовжити відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.10.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Своє клопотання мотивувала тим, що 14.07.2024 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в приміщенні кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, між ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , виник конфлікт на побутовому ґрунті. В ході конфлікту ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи мету спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , схопила кухонний ніж, який лежав на столі перед нею та, тримаючи ніж в правій руці, нанесла ОСОБА_7 , один удар в область черевної порожнини, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишківника та брижейки, чим спричинила ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні в момент заподіяння.

Досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 України за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

16.07.2024 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 12.09.2024 року.

Закінчити досудове розслідування, у передбачений п.4 ч. 3 ст. 219 КПК України строк, протягом 2 (двох) місяців з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можливо, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати наступне:

-отримати висновок судово-медичної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_7 ;

-отримати висновок судово-медичної імунологічної експертизи по речовим доказам, які вилучені в ході огляду місця події та в ході проведення затримання в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_5 ;

-виконати вимоги, передбачені ст.ст. 290, 291 КПК України, а саме відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Постановою керівника Біляївської окружної прокуратури строки досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження за № 0000487 від 15.07.2024 року продовжено до 15.10.2024 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як встановлено, що у підозрюваної може бути умисел переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, за інкримінований злочин у випадку визнання її винною, оскільки санкція ч.1 ст. 121 КК України передбачає покарання від п`яти до восьми років, а також беручи до уваги той факт, що остання не має постійного місця проживання; 3) незаконно впливати на свідків та потерпілого, у зв`язку із обізнаністю підозрюваної про їх анкетні дані та місце проживання.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також уточнив клопотання в частині дати до якої продовжені строки та має бути продовжено строк запобіжного заходу - 15.10.2024 року, пославшись на технічну помилку.

У судовому засіданні захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, звернула увагу, що підозрювана визнає вину, щиро розкаюється у скоєному, співпрацює з органами досудового розслідування. Просила відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання в АДРЕСА_2 .

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які додані до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події; протоколами допитів свідків в їх сукупності; протоколом затримання; іншими зібраними доказами у своїй сукупності, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

15.07.2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч.1 ст. 177 КПК України ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Судом встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою, відсутність постійного місця роботи вказує на реальність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки свідками у кримінальному провадженні є особи з числа оточення підозрюваної. Вказані обставини, враховуючи характер злочину у якому вона звинувачується, свідчать про наявність підстав вважати, що вразі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підозрюваного під вартою, остання буде чинити незаконний вплив на свідків та/або потерпілої, схиляючи їх до викривлення показань.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого у клопотанні щодо продовження існування ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що, на даному етапі досудового розслідування, продовжую існувати ризики визначені ч.1 ст. 177 КПК України, з вказаних міркувань такі ризики є реальним та існуючими, враховуючи також ступінь стійкості соціальних зв`язків підозрюваної, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, так як наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує тривалість тримання підозрюваної під вартою, при цьому менш суворий запобіжний захід за законом не може бути застосований судом, відповідно до приписів норми ч.8 ст. 176 КПК України, яка не визнана неконституційною і тому має застосовуватись судом.

При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_5 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Так, домашній арешт не може бути застосовано, у зв`язку з тим, шо вказаний запобіжний захід не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа, цей запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 , ігноруючи та спростовуючи будь-які принципи правового життя в суспільстві, правові обмеження щодо вчинення протиправних дій у суспільстві, за вище описаних обставин, вчинила тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додано до клопотання та обґрунтовують доводи органу досудового розслідування. З огляду на викладене, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 40 днів, а саме: з 06 вересня 2024 року до 15 жовтня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваній, прокурору, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1