Справа № 275/906/24
У х в а л а
14 серпня 2024 року смт. Брусилів Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Брусилів Житомирської області клопотання сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Коростишів Житомирської області,громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, п.п.1,13 ч.2 ст.115 КК України,
Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
В обгрунтування клопотання прокурор вказав, що ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 21 липня 2024 року.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 серпня 2024 року.
На даний час судовий розгляд справи не розпочато, тому на переконання сторони обвинувачення, продовжують існувати ризики, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання у подальшому переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність в продовженні останньому запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Санкція ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Прокурор ОСОБА_3 вважав, що наявні достатні підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Вік ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від суду. ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має стійких родинних зв`язків, що збільшує ризик втечі від кримінального переслідування.
У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконань обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
До суду потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не з"явилися, подали заяви про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні без їх участі.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як вважав, що ризики, на які вказує прокурор відсутні.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали, заявленого клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , приходить до наступного.
ОСОБА_5 23.05.2024 року о 14 год. 57 хв. було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 21 липня 2024 року.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 серпня 2024 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого .
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, висловлена в рішенні « Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, "Конвенції про захист прав людини", а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, а саме : ОСОБА_7 і ОСОБА_8 особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.п.1,13 ч.2 ст.115 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.
ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має стійких родинних зв`язків, що збільшує ризик втечі від кримінального переслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості , переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв"язки з суспільством.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 дані про його особу, суд вважає, що існують ризики впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи наслідки, обвинувачений може вчиняти спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та недостатність за таких обставин у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домошнього арешту.
Наявність постійного місця проживання, на думку суду, не є переконливим доводом для можливості застосування більш м"якого запобіжного заходу- домашнього арешту, оскільки ці обставини відповідно до обвинувального акту, не стримали обвинуваченого від протиправної поведінки.
На думку суду, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 314-316, 331, 372, 392-395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 13 жовтня 2024 року , без визначення розміру застави.
На ухвалу може бути апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1