справа № 619/8082/24
провадження № 1-в/619/194/24
Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні подання Богодухівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області щодо ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Начальник Богодухівського РС №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням, у якому просить застогсувати до засудженого норми Закону №3886-ХІ та звільнити його від відбування покарання. У обґрунтування подання зазначено, 05 червня 2012 року до Богодухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Золочівського районного суду Харківської області від 15 травня 2012 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та був прийнятий до виконання. Верховною Радою України 18.07.2024 року прийнято Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 08 серпня 2024 року. Цим Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на 2024 рік становить 3028 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено. На момент вчинення крадіжки ОСОБА_4 27.04.2011 року, вартість викраденого майна, відповідно до обвинувального вироку, становила 286 гривень, сума якого не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян у 2011 році (з 01.04.2011 року по 30.09.2011 року 960,00 грн).

Прокурор проти подання заперечує.

Представник Богодухівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд подання без її участі.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, повідомлявся шляхом направлення судової повістки замоленою кореспонденцією, про що свідчить Трекінг відправлень Укрпошти.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи, що судом не визнавалася обов`язковою явка представника Богодухівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та засудженого, суд вважає можливим розглянути подання без їх участі.

Дослідивши матеріали подання та особової справи № 50/2012, які надійшли до суду в електронному вигляді, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

ОСОБА_4 засуджений відповідно до вироку Золочівського районного суду Харківської області від 15.05.2012 по справі № 2015/1-143/11 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України (незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене групою осіб за попередньою змовою, поєднане з проникненням у сховище) до покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку в 2 роки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Отже, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, розмір якої не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», установлено у 2011 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 квітня - 911 гривень.

Отже, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2012 році складає 455,50 грн (911/2 =455).

Аналізуючи вищенаведене, крадіжка майна, вартість якої становить станом на 1 квітня 2011 року грошову суму до 911,00 грн, становить адміністративне правопорушення.

Згідно з вироком Золочівського районного суду Харківської області від 15.05.2012 ОСОБА_4 27.04.2012 викрав майно на суму 286,00 грн, що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 норми Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ та звільнення його від відбування покарання, оскільки останнього було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене групою осіб за попередньою змовою, поєднане з проникненням у сховище.

Відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, передбачена ч. 1 ст. 162 КК України. Водночас суд позбавлений можливості самостійно змінити правову кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_4 , оскільки вирок Золочівського районного суду Харківської області від 15.05.2012 набрав законної сили 30.05.2012.

Термін «кваліфікація кримінальних правопорушень» використовується як у кримінальному (статті 9, 29, 33, 35, 66, 67 Кримінального кодексу України), так і у кримінальному процесуальному законодавстві (пункт 5 частини п`ятої статті 214, пункт 5 частини першої статті 277, пункт 5 частини другої статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.

У теорії та практиці кримінального права поняття «кваліфікація кримінальних правопорушень» визначають як встановлення і юридичне закріплення точної відповідності ознак учиненого діяння і ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, є можливість змінити кваліфікацію кримінального правопорушення, склавши нову підозру, змінивши раніше повідомлену підозру, змінивши обвинувачення (правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення).

Суд зазначає, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, при цьому норми, на які посилається представник установи виконання покарань, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення подання Богодухівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про застосування до засудженого ОСОБА_4 норми Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ та звільнення його від відбування покарання та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання Богодухівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області стосовно ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1