Справа №463/5844/24
Провадження №1-кп/463/432/24
В И Р О К

іменем України

12 листопада 2024 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000825 від 01.03.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підбуж Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2016, 2013, 2015, 2022 років народження, згідно з ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

29.02.2024 у період часу з 15-00 год. до 16-30 год. ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно проник на територію, яка огороджена металевим парканом та доступ до якої закрито стороннім особам, діючи в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» з 05:30 год. 24 лютого 2022 року, який продовжено до 13 травня 2024 року, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом демонтажу цегли із будівлі, яка розташована на території за адресою: АДРЕСА_3 , та перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради», таємно викрав 388 (триста вісімдесят вісім) одиниць цегли вартістю 20 (двадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок за 1 штуку, після чого, вийшовши за межі даної території, помістив її у транспортний засіб. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв Львівському комунальному підприємству «Агенція ресурсів Львівської міської ради» матеріальну шкоду на загальну суму 8 070,4 грн. (вісім тисяч сімдесят гривень сорок копійок).

В судовомузасіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому обвинувачений розкаявся і просить суворо його не карати.

Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням в інше сховище - кваліфіковано правильно. Разом з тим, з врахуванням ухвали Галицького районного суду м.Львова від 04.10.2024, якою звільнено ОСОБА_4 від призначеного йому покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2023, підстав для кваліфікації його дій з кваліфікуючою ознакою повторності відсутні.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно з ст..89 КК України раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 24611 грн. 60 коп.

Речові докази:

Автомобіль марки «Volkswagen LT», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen LT», д.н.з. НОМЕР_1 , які згідно з розпискою від 01.03.2024 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати повернутими за належністю.

Австрійську цеглу в кількості 388 штук, яку згідно з розпискою від 12.06.2024 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 вважати повернутою за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1