Справа № 348/1682/21
Провадження № 11-кп/4808/248/24
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду від 05.03.2024 щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підприємця, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Суд визнав винним ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України (КК), призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» 34745,83 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Цивільний позов ОСОБА_8 до приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АРКС» та ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_8 :

з приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АРКС» - 11824,90 грн матеріальної шкоди та 591,25 грн моральної шкоди;

з ОСОБА_7 99408,75 грн моральної шкоди та 5000 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позову відмолено.

Стягнуто з ОСОБА_7 5066,95 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз на користь держави, а саме: 1307,60 грн за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/391-ІТ; 817,25 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/376-ІТ; 1634,50 грн. за проведення фототехнічної експертизи № СЕ-19/109-21/1192-ФТ; 1307,60 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/2795-ІТ.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

28.12.2020, біля 21.15, у темну пору доби, суху погоду, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Peugeot моделі 5008, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09 «Мукачево-Львів», вулицею 16 Липня в селищі Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, в напрямку м. Львів.

У цей час, попереду, зліва направо, перпендикулярно осі дороги переходив проїзну частину пішохід ОСОБА_8 , чим створював небезпеку для руху водію ОСОБА_7 .

Продовжуючи рух у вказаному напрямку, водій Чума РЯ. проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості, не справився з керуванням, виявивши небезпеку для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 .В

При цьому, водій ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.5., згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.2., згідно з яким у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.3., відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Внаслідок порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху (ПДР) сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, перелому кісток черепа, крововиливу над твердою та під твердою мозковою оболонкою та забійної рани тім`яної ділянки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

3. Доводи апеляційної обвинуваченого ОСОБА_7 :

3.1. Вирок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, він необгрунтований та невмотивований.

3.2. Суд був упередженим. Свідки відчували тиск з боку суду та прокурора, які чіплялись до кожного слова свідка, в свою чергу під час допиту потерпілого така поведінка була відсутня.

3.3. Допит слідчого як свідка є грубим порушенням норми процесуального права, при цьому логічно було б і допитати старшого групи прокурорів, однак суд відмовив у цьому клопотанні захисту.

3.4. Щодо відеозапису моменту ДТП зазначає, що вказаний відеозапис триває 29 секунд, на записі видно облаштований пішохідний перехід, що добре освітлюється, в подальшому видно що дорога освітлюється погано.

3.5. Суд не надав належної оцінки діям пішохода, які стали причиною ДТП.

3.6. Судом не встановлено, а прокурором не доведено обставин ДТП, а отже не встановлено істину у кримінальному провадженні, не встановлено чи міг ОСОБА_8 . уникнути ДТП, як наслідок ОСОБА_7 слід було виправдати.

3.7. Висновок експерта недостовірний, вихідні дані для експертизи надані слідчим, момент виникнення небезпеки для руху не встановлений.Під час допиту в суді експерт не чітко відповідав на питання сторони захисту, однак пояснив, що користувався тільки вихідними даними і не бачив відеозапису моменту ДТП та матеріалів кримінального провадження.

Експерт ухилився від відповіді на питання чи є в діях пішохода ОСОБА_8 порушення вимог ПДР, якщо так, то які саме, і чи перебувають такі порушення у причинному зв`язку із настанням ДТП.

3.8. 25.07.2021 сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався і не зупинявся, а ОСОБА_7 не підозрювався у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (КПК) належало закрити.

3.9. Клопоче про дослідження доказів, а саме: показів свідків, протоколу огляду місця події від 28 грудня 2020 року з план-схемою та фототаблицею до нього, висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-21/391-IT від 01 березня 2021 року, відеозапису з камери реєстратора автомобіля, висновку судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/109-21/1192-ФТ від 10 лютого 2021 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 04 березня 2021 року зі схемою до нього.

Враховуючи вищенаведені обставини, просить оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати.

4. Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 :

4.1. Положення ст. 75 КК застосовані безпідставно.

4.2. Враховуючи наслідки, що наступили в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , його відношення до потерпілого, не бажання будь-якого відшкодування йому матеріальної і моральної шкоди, вважає, що обвинувачений повинен відбувати покарання реально.

4.3. Суд безпідставно зменшив розмір моральної шкоди з 150 000 грн до 99408,75 грн, враховуючи наслідки, що наступили для здоров`я потерпілого в результаті травми голови.

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі реально та стягнути з нього користь 150000 гривень моральної шкоди.

5. Доводи апеляційної скарги прокурора.

5.1. Вважає покарання м`яким: злочин тяжкий, покарання від 3 до 8 років позбавлення волі; потерпілому завдано тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх заподіяння; суд безпідставно застосував положення ст. 75 КК; вирок в цій частині невмотивований; позиція потерпілого щодо реального покарання не взята до уваги; судом правомірно застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, але не вмотивовано призначення його мінімального розміру в 1 рік.

5.2. Вирок належить скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

6. Заперечення захисника ОСОБА_10 на апеляційну скаргу прокурора:

6.1. ОСОБА_7 неодноразово, в судових засіданнях, наголошував на тому, що для встановлення об`єктивної істини необхідно провести ще одну експертизу та зазначав, що у разі, якщо висновки такої експертизи підтвердять його винуватість він беззаперечно визнає свою вину та буде вживати заходів по відшкодуванню завданої шкоди;

6.2. В апеляційній скарзі прокурор не вказує про обставини, які б обтяжують покарання і зводиться лище вмотивованої незгоди із ухваленим вироком суду, таким чином, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи наведене просить, відмовити прокурору у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

7. Провадження в апеляційному суді.

7.1. В судовому засіданні обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Апеляційні скарги прокурора та потерпілого заперечили.

7.2. Потерпілий та представник потерпілого доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги прокурора підтримали, просили їх задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого просили залишити без задоволення.

7.3. Прокурор підтримав апеляційну свою скаргу та апеляційну скаргу потерпілого, просив їх задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційні скарги розглянуті відповідно до приписів ст. 404 КПК.

8. Апеляційні скарги належить залишити без задоволення з огляду на таке.

8.1. Апеляційна скарга обвинуваченого.

8.1.1. Щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку досудового слідства.

25.07.2021 строк досудового слідства сплив. Провадження передане в суд 29.07.21 - поза строком.

У такому разі за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК провадження закривається, крім зокрема випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Отже, ключовим тут є те, чи відноситься діяння, що поставлене ОСОБА_7 у вину, до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

Відповідь ствердна - злочин за класифікацією ст. 12 КК тяжкий, а однією з ознак кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК є заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що і було в цьому випадку.

Підстави для закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК відсутні.

8.1.2. Щодо недопустимості доказів на підставі приписів ст. 87 КПК.

8.1.2.1. Протокол слідчого експерименту від 04.03.2021 (а.п. 47 - 49 т. 3).

Аргументи захисту: ОСОБА_7 брав участь у слідчому експерименті як свідок. Потім став підозрюваним. Було порушене його право на захист. Тому цей доказ належить визнати недопустимим.

Показання ОСОБА_7 стосувалися тільки швидкості його автомобіля 50 км/год.

Водночас, це дозволена швидкість і вона презюмується, якщо немає інших даних. З того часу ці показання не змінювалися, на такій швидкості автомобіля він наполягав і під час експерименту і в судових засіданнях. Решта даних експерименту взяті з відеозапису відеореєстратора, протоколу огляду місця події, фототехнічної експертизи, показань потерпілого.

Підстави для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом відповідно до приписів ст. 87 КПК відсутні, оскільки доказова інформація отримана не з показань ОСОБА_7 як свідка, а з інших належних процесуальних джерел.

8.1.2.2. Висновок експерта від 24.03.2021 (а.п. 51 - 55 т. 3).

Цей висновок захист уважає недопустимим, оскільки вихідні дані для експертизи взяті з протоколу слідчого експерименту.

Колегія суддів відхиляє ці доводи. Дані для проведення експертизи взяті з належних процесуальних джерел - відеозапису реєстратора, висновку фототехнічної експертизи, а швидкість автомобіля 50 км/год відповідає ПДР України в населених пунктах.

8.1.2.3. Щодо упередженості суду. Така упередженість, на думку сторони захисту, проявилась у тиску на свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , допиті слідчого ОСОБА_15 як свідка. Свідки допитувалися в умовах змагальної процедури, визначеної нормою ст. 352 КПК. Можлива незручність питань, які були поставлені свідкам, не може в цьому випадку оцінюватися як прояв тиску чи упередженість суду. Допит слідчого проводився для з`ясування обставин проведення слідчого експерименту. Заборон допитувати слідчого як свідка приписи ст. 65 КПК не містять.

8.1.3. Сторона захисту також вважала, що момент виникнення небезпеки для руху як базовий параметр експертизи - вихід потерпілого на проїзну частину за 03,03 сек. до зіткнення - був визначений слідчим неправильно. Експерт з-за цього зробив хибні висновки. Насправді з моменту, коли видно пішохода пройшло не більше 2 сек. і це узгоджується з показаннями обвинуваченого, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та відеозаписом, на якому чути вигуки, коли водій та пасажири помітили потерпілого.

Суд першої інстанції провів ретельний аналіз доказів, дав оцінку всім доводам сторони захисту і з посиланням на релевантну судову практику (рішення ВС від 05.09.2023 у справі № 737/667/19, від 23.03.2021 у справі № 233/3473/17) дав на них аргументовані відповіді.

Зокрема, момент виникнення небезпеки для руху обгрунтовано визначений на підставі даних відео, експертиз, показань понятих - свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Тобто, обвинувачений за встановлених судом обставин об`єктивно спроможний був виявити небезпеку для руху за 61,0 м і повинен був згідно з приписами п. 12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Можливість зупинки і уникнення ДТП була б не тільки при 50 км/год, а навіть за швидкості 90…91 км/год.

Те, що небезпека не була вчасно виявлена обвинуваченим за наявності такої можливості свідчить про невиконання ним вимог п. 2.3., 12.1. - 12.3. ПДР. Показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 не виправдовують обвинуваченого, а підтверджують його неуважність, що і констатував суд першої інстанції.

Висновок експерта містить відповіді на всі ключові питання справи, іншого альтернативного висновку немає, сумніви та власні математичні розрахунки сторони захисту не мають об`єктивних підстав.

8.1.4. Щодо дій потерпілого ОСОБА_8 . Суд першої інстанції констатував порушення ним вимог п. 4.4, 4.7, 4.8, 4.10, 4.14 ПДР і правильно оцінив те, що це ніяк не звільняло обвинуваченого від обов`язку виконати приписи п. 12.3 ПДР за наявності технічної можливості уникнути ДТП.

8.1.5. Щодо цивільних позовів.

8.1.5.1. Позов прокурора. Представництво прокурора обгрунтоване тим, що така функція була здійснена в період епідемії захворювання на COVID-19, факт тілесних ушкоджень не оспорюється, а розмір витрат в 34754,83 грн, з яких 27710,77 грн вартості ліжко-дня, 4607,06 грн вартості медикаментів та 2428,00 грн вартості обстеження, підтверджується довідкою КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 22 червня 2021 року № 1100 (т.3 а.с.56).

Колегія суддів погоджується з цим обгрунтуванням суду першої інстанції і з наведених мотивів відхиляє доводи апеляційної скарги.

8.1.5.2. Стягнення моральної шкоди на користь потерпілого в сумі 99408,75 грн захист уважав необгрунтованим та не підтвердженим доказами. На думку сторони захисту для визначення розміру такої шкоди належало призначити судово-психологічну експертизу.

Апеляційний суд виходить із того, що наявність моральних страждань особи, яка є потерпілою від злочину презюмується, а їх глибина, гострота є індивідуальними. Розмір компенсації в цьому випадку не є завищеним, суд задовольнив цей позов частково і колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції.

8.2. Апеляційна скарга прокурора та потерпілого на м`якість покарання.

Потерпілий, як указувалось переходив дорогу у невстановленому місці, і причетний до ДТП. Порушення ПДР з боку обвинуваченого не було грубим. Це обставини справи, які впливають на призначення покарання. Обвинувачений раніше не судимий, одружений, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, виключно позитивно характеризується. Зазначене, на переконання апеляційного суду, давало підстави для призначення мінімального основного (3 роки позбавлення волі) і додаткового покарання (1 рік позбавлення права керування транспортними засобами) та застосування положень ст. 75 КК України.

Покарання відповідає приписам ст. 50 та 65 КК України. Тому апеляційні скарги на м`якість покарання належить залишити без задоволення.

8.3. Зменшення розміру стягнення моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтував тим, що з боку потерпілого була груба необережність, яка сприяла виникненню і збільшенню завданої шкоди. І тому суд першої інстанції мав підстави визначити її розмір в 100 000 грн, а з урахуванням стягнення 5% з страхової компанії, обгрунтовано стягнув з обвинуваченого в користь потерпілого 99 408, 75 грн.

9. З урахуванням викладеного апеляційний суд уважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого, прокурора, потерпілого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду від 05.03.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5