Справа № 462/2615/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1575/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2024 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и л а :

Постановою старшого слідчого ВП №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 07.06.2023 закрито кримінальне провадження № 0000020 від 17.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого ВП №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 07.06.2023 про закриття кримінального провадження № 0000020 від 17.04.2015 та поновити досудове розслідування, мотивуючи це тим, що постанова прийнята передчасно, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин справи.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження відмовлено.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого ВП №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 07.06.2023 закрито кримінальне провадження № 0000020 від 17.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та поновити досудове розслідування.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Вважає що слідчим суддею необґрунтовано відкинуто його доводи, зазначені у скарзі та не надав оцінку доказам у кримінальному провадженні.

Вважає, що слідчий суддя у рішенні безпідставно покликався на цивільні справи, оскільки такі не мають жодного стосунку до вказаного кримінального провадження.

Окрім цього, звертає увагу, що старший слідчий ОСОБА_7 не провела перехресного допиту його як потерпілого та нотаріусами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; не допитала в якості свідка колишню дружину померлого ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 та прокурор у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, причини неявки суду не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання суду не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття ОСОБА_10 та прокурора в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів скарги у провадженні старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження № 0000020 від 17.04.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 провівши необхідні слідчі дії, встановила відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, а тому дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Висновок слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, й з таким висновком слідчого колегія суддів погоджується.

При закритті провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова слідчого винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення слідчих і процесуальних дій.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, спростував наведені в скарзі ОСОБА_6 доводи та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Покликання апелянта на неповноту досудового розслідування та незаконність ухвали слідчого судді є безпідставними.

Диспозицією ч. 1 ст. 366 КК України передбачена відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати, що він вносить до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, вчиняє інше підроблення документів або складає та видає завідомо неправдиві документи і бажає так робити.

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає в перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Відповідно до вимог ст. 91 КПК України подію злочину слід розуміти як елемент об`єктивної сторони складу злочину, що відбувся у певний час, у певному місці та певним способом.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 15 лютого 2021 року (справа № 727/5768/18, провадження № 51-1328 кмо 19) висловила позицію, що офіційний документ як предмет злочину, передбаченого ст. 366 КК України, має відповідати такими ознакам: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності.

Всупереч твердженням апелянта, під час досудового розслідування слідчий провів необхідні слідчі та процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Оскільки під час досудового розслідування такі обставини не підтвердилися, була винесена постанова про закриття кримінального провадження із зазначенням правової підстави.

Зокрема, у ході досудового розслідування слідчим було допитано у якості свідків приватного нотаріуса ОСОБА_9 та державного нотаріуса Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 .

З показань вищевказаних свідків убачається, що приватний нотаріус ОСОБА_9 завела спадкову справу після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви про прийняття спадщини за законом ОСОБА_10 як законного представника ОСОБА_12 . Зазначена спадкова справа була зареєстрована за №12/2014.

Згодом, державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 завела спадкову справу після смерті ОСОБА_13 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом ОСОБА_13 від 26.01.2015, яка була зареєстрована за №14/2015.

При цьому, відповідно до наданих копій матеріалів спадкової справи №14/2015, зокрема Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39450233 від 26.01.2015 під час перевірки наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, державним нотаріусом ОСОБА_8 здійснено таку перевірку із зазначенням імені та по - батькові спадкодавця. За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація була відсутня. Пошук інформації про наявність або відсутність у Спадковому реєстрі заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину без зазначення по - батькові спадкодавця ОСОБА_8 не здійснювала.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першою заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 2.7. пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ (наприклад, за місцем проживання спадкодавця і за місцезнаходженням спадкового майна), спадкові справи, відкриті з порушенням вимог статті 1221 Цивільного кодексу України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого входить ведення цієї спадкової справи.

Згідно з актом приймання-передавання спадкової справи від 27.02.2015 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_13 14/2015 була передана державним нотаріусом ОСОБА_8 за належністю приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

Також, 02.06.2021 у якості потерпілого було допитано ОСОБА_6 , який показав, що на його думку державним нотаріусом ОСОБА_14 незаконно було передано актом прийому-передачі спадкову справу його померлого брата приватному нотаріусу ОСОБА_9 , чим завдано його матері ОСОБА_13 майнової та моральної шкоди, позаяк не маючи свідоцтва про спадщину вона не може отримати належну їй за законом страховку від страхової компанії, компенсацію за смерть сина від авіакомпанії та належну їй за законом 1/2 частину майна померлого.

Колегія суддів не бере до уваги як безпідставні твердження ОСОБА_6 про те, що слідчий суддя безпідставно покликався на цивільні справи, оскільки такі не мають жодного стосунку до вказаного кримінального провадження.

З метою перевірки показань ОСОБА_6 , наданих ним під час допиту 02.06.2021, до матеріалів кримінального провадження було долучено рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року у цивільній справі № 462/7264/15-ц за позовом ОСОБА_13 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», голови правління ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_15 (третя особа: ОСОБА_10 ) про стягнення компенсації, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, яким було частково задоволено позов та стягнуто з ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на користь ОСОБА_13 20 000 доларів США компенсації у зв`язку із смертю сина ОСОБА_13 ; постанову Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 462/7264/15-ц, якою частково задоволено позов ОСОБА_13 до ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», голови правління приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_15 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_10 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_12 , про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії та Стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , законним представником якого є ОСОБА_10 , які є правонаступниками ОСОБА_13 , по 10 000,00 дол. США кожному компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_13 .

Окрім слідчим суддею було встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2016 стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Бусін» на користь ОСОБА_13 в рахунок страхового відшкодування 50 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що твердження скаржника ОСОБА_6 , що під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000020 органом досудового розслідування не були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії є неспроможними, оскільки в ході слідства були допитані всі особи, яким було відомо про обставини події, а також, отримані та долучені до матеріалів провадження документи, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що у вказаному кримінальному провадженні зазначений обсяг проведених органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій є вичерпним.

Зібрані органом досудового розслідування докази в своїй сукупності відповідають критерію достатності для висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

При розгляді скарги слідчим суддею досліджені надані матеріали, повно та всебічно з`ясовані усі необхідні питання щодо перевірки законності прийнятого органом досудового розслідування рішення.

Викладені в ухвалі слідчого судді висновки відповідають фактичним обставинам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення й тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.

Ухвала слідчого судді належним чином обґрунтована і вмотивована. Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя перевірив доводи заявника й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими й до уваги їх не бере. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2024 року про відмову в задоволенні скарги на постанову старшого слідчого ВП №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 07.06.2023 про закриття кримінального провадження № 0000020 від 17.04.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: