Справа № 461/8522/24
Провадження № 1-кс/461/6962/24
УХВАЛА

про тимчасовий доступ до речей і документів

07.11.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

Слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області підполковник юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000195 від 03.07.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-1, ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК України, про накладення арешту на майно, яке вилучено 06.11.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ОРРО А-54», s/n НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного абонента номер НОМЕР_2 , який є речовим доказом та який використовувався ОСОБА_5 у протиправній діяльності.

Подане клопотання мотивує тим, що вищевказаний предмет є майном, яке визнано речовим доказом, тому накладення на нього арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, а також забезпечення його конфіскації.

Слідчий у клопотанні просив проводити розгляд клопотання за його та прокурора відсутності, а також без виклику власника майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику власника майна, та у відсутності слідчого.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 03.07.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-1, ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи особисту сторінку «ІНФОРМАЦІЯ_3» в соціально-орієнтованій спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » всесвітньої мережі «Інтернет», 23.05.2023, 24.05.2023, 31.05.2023, 02.06.2023, 03.06.2023, 05.06.2023, 11.06.2023, 17.06.2023, 19.06.2023 та 24.06.2023 поширила матеріали, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Крім того ОСОБА_5 у такий же спосіб 31.05.2023, 05.06.2023 та 06.05.2023 поширила на власній сторінці матеріали, що містять символіку комуністичного, тоталітарного режиму.

В ході проведення огляду належної ОСОБА_5 веб-сторінки «ІНФОРМАЦІЯ_3» в соціально-орієнтованій спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що доступна необмеженому колу осіб, виявлено ряд текстово-графічних та відеоматеріалів, що можуть містити інформацію, спрямовану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

6 листопада 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого вилучено мобільний телефон марки «ОРРО А-54», s/n НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного абонента номер НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 використовувала у своїй протиправній діяльності.

Досудовим розслідування встановлено, що вищевказаний мобільний телефон з сім-карткою, вилучений під час проведення обшуку, є засобом вчинення кримінального правопорушення та є предметом, що зберіг на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

6 листопада 2024 року вищевказаний, вилучений в ході проведення обшуку предмет - мобільний телефон з сім-карткою, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та збереження речових доказів вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області підполковника юстиції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 06.11.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ОРРО А-54», s/n НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного абонента номер НОМЕР_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 литопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_6