Ширяївський районний суд Одеської області
20.11.2024 Справа №: 518/1340/23 Провадження № 1-кп/518/26/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження № 0000398 від 26.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самійлівка, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, освіта середня, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2022 року о 19:20 годин, мешканець АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримував на території України посвідчення водія на керування транспортними засобами,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,26% етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобілем «ВАЗ» моделі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що мав технічну справність гальмівної системи, рульового керування, ходової частини та головного освітлення.

Отже, водій ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п. 2.9. а) «Правил дорожнього руху» (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено: п. 2.9.«Водієві забороняється» а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У подальшому, в цей же день і час, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу, здійснював керування автомобілем «ВАЗ» модель НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , в нічний час при обмеженої видимості по асфальтобетонному, сухому дорожньому покриттю по АДРЕСА_2 .

Під час руху водій ОСОБА_4 , у порушення пунктів: 2.3 б); 11.3; 12.2; 12.3; «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3. «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об "їзду перешкоди».

Рухаючись в межах населеного пункту, по асфальтобетонному, сухому дорожньому покриттю автодороги, де організований двохсторонній рух, без роздільної лінії повздовжньої розмітки проїжджої частини на смуги руху, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, її зміною та при появі в зустрічному напрямку мопеду марки "FADA" без реєстраційного номеру, яким керував водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , не застосував екстрене гальмування, а навпаки змінив напрямок руху своїм автомобілем "ВАЗ" моделі 21099 номерний знак НОМЕР_2 та виїхав на зустрічну смугу проїжджої частини де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля, з передньою лівою частиною мопеда марки "FADA" без реєстраційного номеру, в зв`язку з чим сталася дорожньо-транспортна пригода.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді:відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині, що супроводжувався травматичним шоком І-ІІ ступеню; термічний опік лівої гомілки II ступеню. Виявлені у ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, що призвело до небезпечного стану - шоку, згідно пункту 2.1.3 о/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до ТЯЖКОГО, небезпечного для життя. Тілесне ушкодження у вигляді опіку II ступеню лівої гомілки зазвичай має розлади здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 неділь і відноситься до ЛЕГКИХ, з короткочасним розладом здоров`я, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Допущенні водієм ОСОБА_4 , порушення вимог п.п. 2.3 б); 11.3; 12.2;

12.3 «Правил дорожнього руху» України, знаходяться в прямому причинно- наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Крім цього, 25.09.2022 року о 19:20 годин водій ОСОБА_4 , маючи в установленому законодавством порядку права керування легковим транспортним засобом у виді легкового автомобіля марки "ВАЗ" моделі 21099 номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у технічно справному стані, що дозволяв водію змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі, здійснював на ньому рух по асфальтобетонному, сухому дорожньому покриттю по АДРЕСА_2 у напрямку с. Осинівка, Березівського району, Одеської області. Рухаючись в межах населеного пункту, де організований двохсторонній рух, без роздільної лінії повздовжньої розмітки проїжджої частини на смуги руху, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, її зміною та при появі в зустрічному напрямку мопеду марки "FADA" без реєстраційного номеру, яким керував водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , не застосував екстрене гальмування, а навпаки змінив напрямок руху своїм автомобілем "ВАЗ" моделі 21099 номерний знак НОМЕР_2 та виїхав на зустрічну смугу проїжджої частини де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля, з передньою лівою частиною мопеда марки "FADA" без реєстраційного номеру, в зв`язку з чим сталася дорожньо - транспортна пригода. Після чого ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію, що склалася та знаючи, що є потерпілий, який унаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження та потребує медичної допомоги, розуміючи всю протиправність своїх дій та те, що залишає людину в небезпеці, з місця події зник.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині, що супроводжувався травматичним шоком І-ІІ ступеню; термічний опік лівої гомілки II ступеню. Виявлені у ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, що призвело до небезпечного стану - шоку, згідно пункту 2.1.3 о/ «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до ТЯЖКОГО, небезпечного для життя. Тілесне ушкодження у вигляді опіку II ступеню лівої гомілки зазвичай має розлади здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 неділь і відноситься до ЛЕГКИХ, з короткочасним розладом здоров`я, згідно п. 2.3.3 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Допущенні водієм ОСОБА_4 , порушення вимог п.п. 2.3 б); 11.3; 12.2;

12.3«Правил дорожнього руху» України, знаходяться в прямому причинно- наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Однак, водій ОСОБА_4 в порушенні вимог пункту 2.10. «а», «б», «в», «г», «д» «Правил дорожнього руху», які зобов`язують водія: п. 2.10. «Уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний : а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б)увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту9.10цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції».

Одразу після вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій мопеду марки "FADA" ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та опинився в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, будучи причетним до скоєння даної дорожньо- транспортної пригоди, діючи з прямим умислом та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, усвідомлюючи, що в результаті зіткнення автомобілем марки "ВАЗ" моделі 21099 номерний знак НОМЕР_2 , він сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, не вжив заходів для надання потерпілому першої медичної допомоги, не викликав екстрену (швидку) медичну допомогу, не доставив потерпілого до закладу охорони здоров`я, не звернувся за допомогою до інших осіб, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності залишив місце пригоди на вказаному автомобілі, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_6 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані органом досудового розслідування, шкодує за вчинене.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Згідно висновків досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, визначає як середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб.

Таким чином, суд враховує, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, враховуючи характеристику обвинуваченого, відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, наближене до мінімальної межі санкцій ч. 2 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років та покарання за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню із обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до обвинуваченого не застосовувався та, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, підстави для його обрання, на даному етапі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 14 949 гривень 92 копійки процесуальних витрат на залучення експертів.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 26.10.2022 року на автомобіль марки «ВАЗ 21099», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2004 року випуску, який згідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 , та повернути його власнику.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 26.10.2022 року на мопед марки «ФАДА», чорного кольору, без реєстрації та документів, який знаходиться в користуванні ОСОБА_6 , та повернути його користувачу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_7