Провадження № 1-кс/742/1592/24
Єдиний унікальний № 742/5749/24
У Х В А Л А

іменем України

03 жовтня 2024 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подано до суду скаргу на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

Свою скаргу мотивує тим, що 28 вересня 2024 року нею було подано до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення. Подана заява була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області за №12929, на підтвердження реєстрації заяви заявник 28 вересня 2024 року отримала талон-повідомлення єдиного обліку №12929 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

У поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення описувалися події, які відбувалися 28.09.2024, а саме 28.09.2024 заявник прибула за повісткою до Прилуцької окружної прокуратури о 10 год. 00 хв. для участі в процесуальних діях. При вході у приміщення зустріла прокурорів Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також працівників поліції в цивільному одязі.

В ході проведення процесуальних дій заявник повідомила прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що бажає, щоб приймав участь її захисник, оскільки участь захисника в даних процесуальних діях є обов`язковою. Проігнорувавши її звернення, прокурор ОСОБА_5 почав зачитувати їй обвинувальний акт під відео фіксацію, яка здійснювалася працівником правоохоронного органу.

Коли заявник намагалася покинути приміщення прокуратури, прокурор ОСОБА_5 став на проході забороняючи їй пройти, а прокурор ОСОБА_4 замкнув магнітні двері на замок. На її прохання випустити з приміщення прокуратури, прокурори Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не реагували, фактично відбулося її незаконне затримання в приміщенні прокуратури. Даний факт було зафіксовано на відеокамеру, оскільки даний процес фіксувався працівниками поліції, яких заявник зустріла при вході у приміщення. За допомогою мобільного зв`язку, заявник намагалася зв`язатися зі своїм захисником, але їй це заборонили.

Оскільки заявник вважає, що в діях працівників Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, а саме перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, та станом на 01.10.2024 уповноважені посадові особи Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області не повідомили про результати розгляду заяви, та відсутня підтверджуюча інформація про внесення відомостей до ЄРДР, тому заявником і подано до суду скаргу про зобов`язання внести відповідні відомості до ЄРДР за її заявою та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника.

В судовому засіданні заявник подану скаргу підтримала, просила суд її задовольнити. Вказала, що 24 вересня 2024 року як вона так і її захисник адвокат ОСОБА_6 отримали повістку про прибуття 28 вересня 2024 року до Прилуцької окружної прокуратури для отримання обвинувального акту. 28 вересня 2024 року заявник з`явилася до прокуратури сама, оскільки 25 вересня 2024 року змінила свого захисника на ОСОБА_7 , яка не могла прибути до прокуратури за сімейними обставинами. Від отримання обвинувального акту без присутності захисника відмовилася, оскільки така процесуальна дія має відбуватися лише в присутності її адвоката. Крім того, вказала, що має намір відкрити прокурору матеріали зібрані стороною захисту. Просила відкриття матеріалів справи прокурору призначити на 30 вересня 2024 року. Проте, працівники прокуратури та поліцейські, на її зауваження жодним чином не відреагували. Почали зачитувати обвинувальний акт під відео зйомку. При цьому не давали їй можливості залишить приміщення прокуратури. Зачинили двері. Після того як їй оголосили обвинувальний акт, сама виходила з приміщення прокуратури та відчиняла двері. Вважає такі дії прокурорів як її незаконне затримання. Вказала, що протягом досудового розслідування даного кримінального провадження, працівники прокуратури та слідчий неодноразово вчиняли проти неї неправомірні дії, були проведенні незаконні обшуки, її незаконно затримано та обрано тримання під вартою, після перерахування застави її не звільняли з під варти, оскільки перевіряли зарахування коштів. Прокурор безпідставно звернувся до слідчого судді з клопотанням про встановлення стороні захисту строків на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Хоча жодних дій щодо затягування розгляду справи вони не вчиняли. Аналогічні реєстрації земельних ділянок вчиняли ще й інші два державні реєстратори, проте вони прокурорами так і не допитані. За таких обставин вважає, що в діях працівників прокуратури наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

Представник Прилуцького районного відділу поліції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. На виконання ухвали слідчого судді надали матеріали поданої заяви до поліції.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши скаргу та докази на її обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням (заявою) є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

З матеріалів справи убачається, що 28 вересня 2024 року о 10 год. 26 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28 вересня 2024 року о 10 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_1 незаконно утримують заявницю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявниця прибула за повісткою до Прилуцької окружної прокуратури о 10 год. 00 хв., де знаходились прокурори Лаєвський та Макотринський, в ході проведення процесуальних дій заявниця відмовилася надавати свідчення без адвоката, двоє вищезазначених чоловіків не випускали заявницю з приміщення, замкнули магнітні замки на дверях. Заявник ОСОБА_3 .

Вказана заява була прийнята та зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події 28 вересня 2024 року за №12929.

Відповідно до протоколу прийняття заяви до Прилуцького районного відділу поліції про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2024 о 10 год. 41 хв., ОСОБА_3 вказала, що 28.09.2024 о 10 год. прибула до службового приміщення Прилуцької окружної прокуратури для отримання обвинувального акту. Зайшовши до приміщення зустріла прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також працівників поліції в цивільному одязі. Повідомила прокурорів про те, що отримувати обвинувальний акт у присутності свого захисника, а також після вчинення процесуальних дій не могла покинути приміщення прокуратури. Проте прокурор ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ставши вдвох на проході (виході) до дверей стали перешкоджати у вільному просуванню до дверей з приміщення прокуратури. Не давали їй покинути приміщення. Потім прокурор ОСОБА_8 вийшов через арку і замкнув двері. Прокурор ОСОБА_9 ставши на проході до вхідних дверей з прокуратури на її прохання що заявник хоче покинути приміщення прокуратури не давав їй можливості пройти до виходу з приміщення. Фактично відбулося її незаконне затримання в приміщенні прокуратури. Даний факт фіксувався на відеокамеру працівником поліції, який був у цивільному одязі. Вважає, що в діях працівників прокуратури вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

Відповідно до письмових пояснень, ОСОБА_3 вказала, що пояснення щодо даного звернення буде надавати слідчому.

Виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, як безпідставно вважають заявник та її представник, ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Таким чином підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачається вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Дані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20).

Стаття 365 КК України, за якою ОСОБА_3 у своїй заяві про злочин кваліфікує дії прокурорів, передбачає перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_10 не містить у собі відомостей, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, та слугували б підставою для їх внесення до ЄРДР, відповідно до ст.214 КПК України, а зазначені в заяві обставини свідчать про незгоду ОСОБА_3 із процесуальними діями прокурорів, які здійснювали досудове розслідування в межах кримінального провадження, порядок оскарження яких визначений Главою 26 КПК України, та можуть бути предметом дослідження судом під час розгляду даного кримінального провадження в суді.

Категорично невірним є тлумачення скаржником вимог кримінального процесуального закону в тій частині, що правоохоронні органи зобов`язані вносити будь-які відомості та щодо будь-яких осіб до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не перевіряючи обґрунтованість та доведеність повідомлених обставин.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Кожне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення має бути обґрунтованим та підтвердженим тими доказами, які достатні на етапі вирішення питання про наявність чи відсутність ознак можливого вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке у подальшому можуть бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Без дотримання цих вимог будуть порушені права громадян, які будуть беззахисними перед безпідставними та непідтвердженими звинуваченнями.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Під час судового розгляду слідчий суддя перевірив наведені заявницею обставини, які вона вважає кримінально карними діями, та не вбачає підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до вимог ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11