Справа № 16082024
Провадження №1-кс/190/302/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м.П`ятихатки

Слідчий суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_3 , особи у користуванні якої знаходиться майно - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000351 від 22.07.2024 року.

Своє клопотання ОСОБА_4 обґрунтував тим, що 24.07.2024 р. ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області в кримінальному провадження №0000351, накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», рік випуску 1986, колір синій, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , тимчасово вилучений під час огляду місця події від 22.07.2024 року, власником якого згідно технічного паспорту № НОМЕР_3 , являється ОСОБА_5 . В момент вилучення транспортний засіб знаходився на ділянці місцевості, яка розташована на 850 км, автодороги М-30, Дніпропетровська область, Кам`янський район, поза межами м. П`ятихатки. ОСОБА_4 зазначає, що до теперішнього часу відносно нього не прийнято рішення про оголошення підозри. Даний транспортний засіб він придбав за власні грошові кошти та на даний час транспортний засіб не переоформлював. На теперішній час автомобіль знаходиться на території ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, та по ньому не проводяться жодні слідчі дії чи експертизи. Просить скасувати арешт на вилучене майно.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що автомобіль належить його дядькові; деревину перевозив на прохання свого знайомого - Гарасько; на момент вилучення автомобіля та на даний час у нього відсутні документи, що підтверджують законність придбання дров.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, оскільки даний автомобіль є речовим доказом, на собі містить сліди вчинення злочину. Крім того ще не проведенні необхідні слідчі дії для завершення досудового розслідування.

Вивчивши матеріали справи та надані матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000351, слідчий суддя прийшов до висновків, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, матеріалами досудового розслідування підтверджується причетність автомобіля марки «ГАЗ-САЗ», рік випуску 1986, колір синій, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно технічного паспорту № НОМЕР_3 , являється ОСОБА_5 до події, яка відбулася 22.07.2024 року.

Постановою слідчого вказаний автомобіль визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню та переданий на зберігання до ВП №7 КРУП.

Ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 року накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ-САЗ», рік випуску 1986, колір синій, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом заборони користуватися, відчужувати, розпоряджатися арештованим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

Варто зазначити, що арешт на майно було накладено у відповідності до законодавства та обґрунтовано. З матеріалів справи слідує, що майно, на яке накладено арешт, може бути предметом кримінального правопорушення, факт якого ще розслідується і вилучений автомобіль визнаний речовими доказами. Під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, можуть виникати питання пов`язані з безпосереднім дослідженням цих речових доказів, на підставі яких можуть бути встановлені обставини та факти, що мають значення для кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно було націлене не на позбавлення заявника його майна, а виключно на те, щоб тимчасово припинити можливість користуватися та розпоряджатися цим майном до завершення відповідних процедур, а відтак в даному випадку відсутнє надмірне втручання у право власності користувача майна.

Отже, відмовляючи в задоволенні клопотання, суд виходить із того, що потреби кримінального провадження, зокрема, які зумовлюють необхідність збереження в належному стані речових доказів та можливість їх дослідження в подальшому, переважають над особистими потребами особи, а передача особі такого майна та можливе його використання не гарантують в повній мірі збереження в належному стані доказу.

Керуючись ст.ст.170-175 КПК України, слідчий суддя ,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1