УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000041 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на майно, що вилучене 26.08.2024 року під час проведення затримання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що гр. ОСОБА_6 , будучи призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом, являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав гранати типу «Ф-1» та запали «УЗРГМ-2», та в подальшому реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на незаконне зберігання та збут зазначених бойових припасів, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 31.01.2018), діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, шляхом привласнення знайденого 2 гранати типу «Ф-1» та 2 запали «УЗРГМ-2», які в подальшому переніс та зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Так, 17 квітня 2024 року, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконний збут бойових припасів, ОСОБА_6 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу на придбання, зберігання та збут бойових припасів, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи неподалік супермаркету «Сільпо», що за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 02 хв., під час проведення оперативної закупки, збув ОСОБА_7 за грошову винагороду у розмірі 14 000 гривень 2 корпуси оборонних осколкових ручних гранат «Ф-1» та 2 запали типу «УЗРГМ-2», ГМ-2», які в конструктивному поєднанні між собою придатні до вибуху, та являються бойовими припасами, а саме 2 оборонними осколковими ручними гранатами типу «Ф-1», які в подальшому ОСОБА_7 видав працівникам поліції.

Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне придбання, зберігання та збут бойових припасів, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав гранати типу «Ф-1» та запали «УЗРГМ-2», та в подальшому реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на незаконне зберігання та збут зазначених бойових припасів, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 31.01.2018), діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, шляхом привласнення знайденого 1 гранату типу «Ф-1» та 1 запал «УЗРГМ-2», які в подальшому переніс та зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Так, 26 серпня 2024 року, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу на придбання, зберігання та збут бойових припасів, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 у період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 08 хв., під час проведення оперативної закупки, повторно збув ОСОБА_7 за грошову винагороду в розмірі 5500 гривень предмет, ззовні схожий на гранату типу «Ф-1» із запалом «УЗРГМ-2» у спорядженому стані, та був затриманий працівниками поліції безпосередньо після вчинення злочину.

26.08.2024 під час проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було проведено особистий обшук останнього, в ході якого було виявлено та вилучено його особистий мобільний телефон марки «IPhone 12 Pro Max», з двома сім-картами операторів мобільного звязку «Київстар» та «Водафон», а також грошові кошти в сумі 5500 грн.

27.08.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту майно, вилучене вилучене 26.08.2024 року під час проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , перелік якого наведено у клопотанні, так як воно являється матеріальним об`єктом, що зберігло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000041 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

26.08.2024 під час проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було проведено особистий обшук останнього, в ході якого було виявлено та вилучено його особистий мобільний телефон марки «IPhone 12 Pro Max», з двома сім-картами операторів мобільного звязку «Київстар» та «Водафон», а також грошові кошти в сумі 5500 грн.

Вказане вилучене у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно в подальшому постановою слідчого визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилечене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, вилученого 26.08.2024 року під час проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно вилучене 26.08.2024 року під час проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «IPhone 12 Pro Max», з двома сім-картами операторів мобільного звязку «Київстар» та «Водафон», грошові кошти в сумі 5500 грн, та позбавити всіх осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1