Справа № 346/4950/24
Провадження № 1-в/346/435/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, судимого,

засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років,

початок строку: 09.12.2022 р.

кінець строку: 09.12.2027 р.

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 року адміністрація ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Оскільки Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024 року), збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрата, вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі вироку На підставі вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ст.ст. ч.4 ст.185, ч.1 ст. 263 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді 5 років позбавлення волі Тому, враховуючи вищенаведене, подають клопотання відносно засудженого ОСОБА_5 , для вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник колонії проти клопотання підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання просив задовольнити.

Прокурор просить задовольнити клопотання частково.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, дійшов наступних висновків

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України); інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на жовтень 2022 рік становило 2600 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до зазначеного вироку засуджений ОСОБА_5 02.10.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 засуджений за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України, тобто вчинене ним діяння за ч.4 ст. 185 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону.

У пункті 7 постанови Пленуму № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини протии власності» Верховний Суд України вказав, що якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК.

З огляду на це дії ОСОБА_5 , які судом були кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України слід перекваліфікувати та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання у межах санкції статті.

Разом з тим, суд зазначає, що підстави для звільнення ОСОБА_5 від покарання за вказаним вироком за ч. 1 ст. 263 КК України відсутні.

З огляду на це остаточне покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263 КК України слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За таких обставин, клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року у справі № 607/3950/23.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 3 (три) роки обмеження волі; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 року до виконання.

На підставі ст.72 КК України, в строк призначеного судом покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення останнього: з 09.12.2022 року до 10.12.2022 року (затримання), та з 10.12.2022 року (з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 11.05.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1