Справа № 645/3259/24
Провадження № 1-кп/645/388/24
В И Р О К

Іменем України

05 листопада 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0000462 від 25.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яроші, Глобинського району, Потавської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності; ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому. що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Окрім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домаши насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа. а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону регламентовано, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, окрім цього, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. 28 "Конституції України", Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" безпідставно, умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживав із ОСОБА_5 в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , був пов`язаний з нею спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки.

Так, у період з 03.01.2024 по 25.03.2024 ОСОБА_3 систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство над своєю співмешканкою ОСОБА_5 , за що був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27.02.2024 у справі №645/152/24 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень 00 копійок, та постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27.02.2024 року у справі №645/153/24 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень 00 копійок; постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 16.04.2024 року у справі №645/590/24 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень 00 копійок.

Також, 30.01.2024 року відносно ОСОБА_3 , було винесено терміновий заборонний припис серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_3 з 30.01.2024 до 09.02.2024 заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_6 ..

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних для себе висновків не зробив та продовжував чинити психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 ..

Так, ОСОБА_3 , 24.03.2024 у ввечері, точного часу не встановлено, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння безпричинно вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи злочинний характер своїх протиправних дій, умисно почав ображати свою співмешканку ОСОБА_5 нецензурною лайкою, принижуючи цим її честь та гідність як людини, тобто чинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 . Окрім цього, в ході сварки ОСОБА_3 наніс декілька ударів в область тулуба ОСОБА_5 , внаслідок чого, остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї, тулубі, молочних залозах та руках, які згідно з висновком судомо-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2. «б» п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.), тобто чинив фізичне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 ..

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 , були спричинені психологічні страждання, завдавши шкоди її психічному здоров`ю у вигляді емоційної невпевненості, побоювання за свою безпеку, втрати повноцінного побуту, відпочинку та сну, втрати апетиту, заниження самооцінки до пригніченого стану, погіршення фізичного та психологічного самопочуття, втрати позитивних емоцій та жаги до життя, у зв`язку із чим ОСОБА_5 була вимушена звернутись із заявою до правоохоронних органів з метою захисту її прав.

Отже, своїми діями ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 вчинив фізичне та психологічне насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи, тобто вчинив домашнє насильство.

У судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і про обставини вчинення інкримінованого йому злочину та пояснив, що в день його народження 24.03.2024 року вони з потерпілою вечеряли, він вживав спиртні напої. В ході спілкування між ними виникла сварка, в ході якої він висловлювався в бік потерпілої нецензурною лайкою, потім все перейшло в бійку. Під час штовханини він відштовхнув ОСОБА_5 та вона впала. В скоєному щиро розкаявся та наголосив, що шкодує, що так сталося.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо речових доказів.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої особи.

Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України суд вважає доведеною.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, посередньо характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ст. 126-1 КК України, у вигляді пробаційного нагляду, в межах санкції ст. 126-1 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України. Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направити останнього для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та застосовує до нього обмежувальний захід згідно п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України терміном на 3 (три) місяці, виконання програми для кривдників, слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч.1 ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, виконання якої покласти на Глобінську міську територіальну громаду Кременчуцького району Полтавської області.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1