КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5321/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою - задоволено.

Продовжено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 52 дні, тобто до 25 жовтня 2024 року включно.

Продовжено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 52 дні, тобто до 25 жовтня 2024 року включно.

Продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 52 дні, тобто до 25 жовтня 2024 року включно.

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 52 дні, тобто до 25 жовтня 2024 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд врахував особи обвинувачених, кожного окремо, а також обставини кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, те, що ряд злочинів зумовлений корисливим мотивом, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, міру покарання, яка їм загрожує у разі доведення вини, що дало підстави зробити обґрунтовані висновки, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

При цьому, судом зазначено, що більш м`які запобіжні заходи, аніж ті, що наразі застосовуються до обвинувачених, не здатні запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. Апелянт вважає що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні відсутні. Зокрема, щодо ризику переховування від суду апелянт вказує, що ОСОБА_7 не переховується та не переховувався від органу досудового розслідування, з початку подій 21 січня 2022 року не виїхав для проживання за кордон, не був пов`язаний із будь-яким кримінальним провадженням, на даний час не існує жодних доказів, які б підтверджували наявність даного ризику, адже ОСОБА_7 не чинив жодним чином співробітникам поліції ні в момент проведення обшуку, ні під час затримання. При цьому захисник вказує, що тяжкість інкримінованих злочинів та суворість покарання не може впливати на ризик переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 позбавлений можливості знищити, сховати, спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи, були вилучені під час обшуку та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та перебуває у відповідних органах, на які покладено обов`язок збереження, а отже ризик щодо їх знищення, приховування або спотворення є безпідставним та необґрунтованим.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення захисник вказує, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою та ніколи не притягувався до адміністративної, кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати ризик вчиненого злочину не доведеним. Також ОСОБА_7 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та, тим більше, не має будь-якого наміру переховуватись від суду, більш того має постійне місце проживання, де буде проживати.

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_7 не має потреби незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, так як під час досудового розслідування кримінального провадження були допитані свідки, поняті та інші зазначені особи, зроблені висновки експерта, які попереджались про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. Також ОСОБА_7 за свідками особисто не знайомий, отже ризик впливу на свідків є необґрунтованим. Захисник зазначає, що також вказаний ризик повністю спростовується тим, що за час досудового розслідування справи жоден учасник кримінального провадження не скаржився жодного разу, що на нього впливає ОСОБА_7 . Також апелянт вказує, що у ОСОБА_7 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, так як сам зацікавлений в найшвидшому розкритті кримінального провадження.

Отже, за відсутністю підстав стверджувати про наявність ризиків у кримінальному провадженні, захисник вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю відповідно до ст. 181 КПК України, посилаючись на те, що він має офіційне місце проживання реєстрації, офіційно працевлаштований, за першою вимогою буде з`являтись до суду за викликом, тому цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю можливо застосувати за місцем проживання.

Також захисник зазначає, що слід взяті характеризуючи дані, а саме: ОСОБА_7 є директором ПП «ДЕЛЬТАІНВЕСТ», та є фізичною особою підприємцем, з КВЕДом - рекламні агентства, має міцні соціальні зв`язки, має позитивну характеристику з в/ч НОМЕР_1 , де проходив службу, має постійне місце проживання.

Отже, захисник вважає, що до ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України, або ж визначити помірний розмір застави у сумі 15000-20000 грн. Також вказує, що суд не перевірив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року відносно ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення. Апелянт вважає що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні. Зокрема, щодо ризику переховування від суду апелянт вказує, що поведінка ОСОБА_8 свідчить про відсутність наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки під час затримання та проведення обшуку він жодним чином не чинив опір працівникам правоохоронних органів. Також апелянт вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Києві, відповідно до договору оренди квартири: АДРЕСА_2 . При цьому захисник вказує, що ризик втечі не можу бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_8 позбавлений можливості знищити, сховати, спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи, були вилучені під час обшуку та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та перебуває у відповідних органах, на які покладено обов`язок збереження, а отже ризик щодо їх знищення, приховування або спотворення є безпідставним та необґрунтованим.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення захисник вказує, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою та ніколи не притягувався до адміністративної, кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати ризик вчиненого злочину не доведеним. Також ОСОБА_8 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та, тим більше, не має будь-якого наміру переховуватись від суду, більш того має постійне місце проживання, де буде проживати.

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_8 не має потреби незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, так як під час досудового розслідування кримінального провадження були допитані свідки, поняті та інші зазначені особи, зроблені висновки експерта, які попереджались про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. Також ОСОБА_8 за свідками особисто не знайомий, отже ризик впливу на свідків є необґрунтованим. Захисник зазначає, що також вказаний ризик повністю спростовується тим, що за час досудового розслідування справи (з 2022 року) жоден учасник кримінального провадження не скаржився жодного разу, що на нього впливає ОСОБА_8 . Також апелянт вказує, що ОСОБА_8 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, так як сам зацікавлений в найшвидшому розкритті кримінального провадження.

Отже, за відсутністю підстав стверджувати про наявність ризиків у кримінальному провадженні, захисник вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю відповідно до ст. 181 КПК України, посилаючись на те, що він має офіційне місце проживання в м. Києві, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, за першою вимогою буде з`являтись до суду за викликом, тому цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю можливо застосувати за місцем проживання.

Також захисник зазначає, що слід взяті характеризуючи дані, а саме: ОСОБА_8 є фізичною особою підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, яку потрібно забезпечувати, має постійне місце проживання.

Отже, захисник вважає, що до ОСОБА_8 цілком можливим було б застосувати домашній арешт, або ж визначити помірний розмір застави.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 04 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та замінити його на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, або з альтернативою внесення застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що підозра у даному кримінальному провадженні в більшості ґрунтується на показаннях залегендованого свідка, який в своїх показаннях не повідомляє джерела інформації, а отже не може сприйматись як така, що поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_10 до всіх інкримінованих йому правопорушень, крім того, не наведено жодного фундаментального доказу, який би доводив наявність ієрархічності та розподілу ролей.

Також захисник вказує, що 30.11.2023 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, при цьому за весь час досудового розслідування жодних слідчих дій з ОСОБА_10 не проводилось, сторона обвинувачення весь час подає однотипні за змістом клопотання, які мають форму автоматичної законності. Апелянт вказує, що в клопотаннях прокурора відсутні обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою з урахуванням рішень ЄСПЛ, а саме клопотання кожного разу має ознаки формалізму, в ньому містяться лише посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченим обрано такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, та продовжено його строк відповідними ухвалами суду. При цьому, захисник стверджує, що сам лише розмір санкції статті, за якою пред`явлене обвинувачення, не є достатнім чинником для тримання обвинуваченого під вартою.

Стосовно того, що ОСОБА_10 буде вчиняти аналогічні злочини, то даний ризик є абстрактним, немає фактичних його підтверджень, оскільки останній не збирається вчиняти злочинів, а доказів протилежного немає. Даний ризик є абстрактною та неюридичною оцінкою, оскільки підозрюваний не зобов`язаний спростовувати домисли обвинувачення.

Щодо ризику втечі апелянт вказує, що практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений можна законно розглядати як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з просто можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер, потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною або наявність зв`язків в іншому місці.

Апелянт вказує, що ризик того, що ОСОБА_10 зможе незаконно впливати на свідків не підтверджується жодним чином. За час досудового розслідування жодних скарг від учасників кримінального провадження на будь-який вплив з боку обвинувачених не надходило, як і будь-яких даних чи фактів з боку сторони обвинувачення.

Також апелянт вказує, що ризик перешкоджанню досудового розслідування нічим не підтверджений, оскільки стороною обвинувачення не зазначено конкретних шляхів даних дій, крім того, ОСОБА_10 не має доступу до речей або документів, що можуть вважатись такими, що мають значення у кримінальному провадженні. В ході даного кримінального провадження було проведено ряд обшуків, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_10 , а отже всі речі і документи, які могли зацікавити сторону обвинувачення були вилучені та відповідно знаходяться у їх володінні. Натомість цей ризик нівелюється тим, що досудове розслідування завершено.

Крім того, захисник вказує, що клопотання прокурора не відповідає нормам кримінального процесуального законодавства, а саме ст. 200 КПК України, оскільки подане без будь-яких копій матеріалів, які б обґрунтовували доводи клопотання.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 04 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та замінити його на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, або з альтернативою внесення застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що підозра у даному кримінальному провадженні в більшості ґрунтується на показаннях залегендованого свідка, який в своїх показаннях не повідомляє джерела інформації, а отже не може сприйматись як така, що поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_11 до всіх інкримінованих йому правопорушень, крім того, не наведено жодного фундаментального доказу, який би доводив наявність ієрархічності та розподілу ролей.

Також захисник вказує, що 30.11.2023 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, сторона обвинувачення весь час подає однотипні за змістом клопотання, які мають форму автоматичної законності. При цьому з моменту повідомлення про закінчення досудового розслідування ОСОБА_11 більше двох місяців перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор» без можливості ознайомлення з матеріалами провадження, оскільки слідчий систематично не відвідував ОСОБА_11 .

Апелянт вказує, що в клопотаннях прокурора відсутні обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою з урахуванням рішень ЄСПЛ, а саме клопотання кожного разу має ознаки формалізму, в ньому містяться лише посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченим обрано такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, та продовжено його строк відповідними ухвалами суду. При цьому, захисник стверджує, що сам лише розмір санкції статті, за якою пред`явлене обвинувачення, не є достатнім чинником для тримання обвинуваченого під вартою.

В апеляційній скарзі також вказано, що при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані.

Стосовно того, що ОСОБА_11 буде вчиняти аналогічні злочини, то даний ризик, на думку апелянта, є абстрактним, немає фактичних його підтверджень, оскільки останній не збирається вчиняти злочинів, а доказів протилежного немає. Даний ризик є абстрактною та неюридичною оцінкою, оскільки підозрюваний не зобов`язаний спростовувати домисли обвинувачення.

Щодо ризику втечі апелянт вказує, що практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений можна законно розглядати як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з просто можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер, потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною або наявність зв`язків в іншому місці.

Апелянт вказує, що ризик того, що ОСОБА_11 зможе незаконно впливати на свідків не підтверджується жодним чином. За час досудового розслідування жодних скарг від учасників кримінального провадження на будь-який вплив з боку обвинувачених не надходило, як і будь-яких даних чи фактів з боку сторони обвинувачення.

Також апелянт вказує, що ризик перешкоджанню досудового розслідування нічим не підтверджений, оскільки стороною обвинувачення не зазначено конкретних шляхів даних дій, крім того, ОСОБА_11 не має доступу до речей або документів, що можуть вважатись такими, що мають значення у кримінальному провадженні. В ході даного кримінального провадження було проведено ряд обшуків, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_11 , а отже всі речі і документи, які могли зацікавити сторону обвинувачення були вилучені та відповідно знаходяться у їх володінні. Натомість цей ризик нівелюється тим, що досудове розслідування завершено.

Крім того, захисник вказує, що клопотання прокурора не відповідає нормам кримінального процесуального законодавства, а саме ст. 200 КПК України, оскільки подане без будь-яких копій матеріалів, які б обґрунтовували доводи клопотання.

21 жовтня 2024 року захисник обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 , скориставшись правом, передбаченим статтею 403 КПК України та узгодивши свою позицію з підзахисними, у зв`язку з продовженням іншою ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва обом обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, подав заяву про відмову від апеляційних скарг, поданих в інтересах вказаних обвинувачених на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2024 року.

В цей же день, 21 жовтня 2024 року надійшли заяви і від захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 . Зокрема, в першій заяві захисник вказала, що у зв`язку з тим, що станом на жовтень 2024 року ОСОБА_7 Дніпровським районним судом м.Києва змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у період доби - з 22 год. до 6 год., який діє до 18.12.2024 року, то за погодженням з ОСОБА_7 вона відмовляється від поданої в інтересах останнього апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2024 року.

В іншій заяві захисник ОСОБА_6 вказала, що оскільки 18.10.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на новий строк, то просила апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2024 року, подану в інтересах ОСОБА_8 не розглядати, і керуючись ст. 403 КПК України, за погодженням з ОСОБА_8 відмовилась від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши заяви захисників про відмову від апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Як зазначено в ч. 2 ст. 403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриваєапеляційне провадження.

Оскільки захисник обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 та захисник обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 ,узгодивши свої позиції з підзахисними відмовилися від поданих ними апеляційних скарг, а іншими особами ухвала суду не оскаржувалася, апеляційне провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 376, 403 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Прийняти відмову захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від апеляційних скарг, поданих на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року.

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року - закрити у зв`язку з відмовою захисників від апеляційних скарг.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4