УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Справа №607/6786/16-к Провадження №1-в/607/456/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення у відповідність з діючим законодавством, вироку суду стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 28.10.2016 за ч.ч.1,2 ст.185, 70, КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з обов`язками, встановленими ст. 76 КК України,

з участі: прокурора ОСОБА_4 , представника органу пробації ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із поданням про приведення у відповідність вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_3 за ч.ч.1,2 ст.185 КК України у відповідність з діючим законодавством.

Відповідно до клопотання органу пробації, ОСОБА_3 засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2016 справа № 607/6786/16-к та визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.ч.1,2 ст.185 КК України, призначено за даними кримінальними правопорушеннями остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з обов`язками, встановленими відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вказаний вирок стосовно ОСОБА_3 перебуває на виконанні Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області. Однак, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала та просила задовольнити з мотивів викладених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого обвинуваченим діяння, за епізодами які підпадають під дію Закону.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак судом було вжито необхідних заходів для забезпечення його участі у судовому розгляді. Приймаючи до уваги вимоги ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим провести судовий розгляд за відсутності вказаної особи.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Сума викраденого майна інкримінованого ОСОБА_3 за епізодом від 10.04.2016 складає 1333,00 грн. та за епізодом від 21.04.2016 складає 1089, 00 грн.

Однак сума викраденого майна за епізодами від 03.04.2016, 07.04.2016 та 19.04.2016 інкримінованими ОСОБА_3 за ч.ч.2,3 ст.185 КК України складає відповідно 3000, 00 грн., 1460,25 грн та 3000,00 грн.

Отже, враховуючи, що вартість викраденого майна за епізодоами від 10.04.2016 та 21.04.2016 за якими засуджений ОСОБА_3 є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги станом на 2015 рік 1378,00 гривень, засуджений підпадає під дію Закону України № 3886-IX, яким фактично декриміналізовано його кримінальну відповідальність за ч.2 ст.15 ч.2 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання в частині засудження за епізодом передбаченим ч.2 ст.15 ч.2 185 КК України. Відтак, у зв`язку з декриміналізацією діянь, за які був засуджений ОСОБА_3 його слід звільнити від призначеного судом покарання в цій частині.

Водночас вказаним вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України за епізодом від 03.04.2016 де сума викраденого майна складає 3000 грн; за епізодом від 07.04.2016 де сума викраденого майна складає 1460,25 грн; за епізодом від 19.04.2016 де сума викраденого майна складає 3000 грн. Так як вказана стаття не підпадає під декриміналізацію, ОСОБА_3 слід вважати засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2016 року за ч.ч. 1,2 ст. 185,70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 слід вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з обов`язками, встановленими відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 392, 395, 537, 539 КПК України, ст.ст. 3, 5, 74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 про приведення вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_3 за ч.ч.1,2 ст.185 КК України у відповідність з діючим законодавством задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 від покарання призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2016 справа № 607/6786/16-к за ч.ч.1,2 ст. 185,70 КК України (за епізодами від 03.04.2016, 07.04.2016 та 19.04.2016).

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Вважати ОСОБА_3 засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2016 року за ч.ч.1,2 ст.185 КК України (за епізодами від 03.04.2016 де сума викраденого майна складає 3000,00 грн; за епізодом від 07.04.2016 де сума викраденого майна складає 1460,25 грн; за епізодом від 19.04.2016 де сума викраденого майна складає 3000,00 грн.) до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з обов`язками, встановленими відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1