Справа № 362/4601/24
Провадження № 1-кп/362/556/24
ВИРОК

Іменем України

02.12.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 19.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степуки Лохвицького району Полтавської області, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, що не має на утриманні дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 мешкає в одному будинку разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто останні пов`язані між собою спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, перебувають у родинних стосунках протягом тривалого часу.

Разом з цим тривалий час ОСОБА_4 систематично вчиняє стосовно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, що виражається у висловлюванні на її адресу образ грубою нецензурною лайкою, залякуваннях, застосуванні фізичного та психологічного насильства, чим принижує її гідність, спричиняє емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що призводить до психологічних страждань останньої.

Таким чином, протягом 2023-2024 року за вчинення вищевказаних дій відносно ОСОБА_4 було складено адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 08.12.2023, 22.01.2024, 29.04.2024, Васильківським міськрайонним судом Київської області за вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 продовжив вчинення умисних систематичних дій, направлених на вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_6 та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 18.06.2024 близько 22 год. 15 хв., більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 висловлював на адресу матері ОСОБА_6 образи грубою нецензурною лайкою, залякування та вчиняв тим самим психологічне насильство відносно останньої.

Внаслідок вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_4 у ОСОБА_6 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я та безпеку, що призводить до погіршення її соціального функціонування та зниження якості поточного життя.

Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 призводить до психологічних страждань.

28.06.2024 між потерпілою ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення на таких умовах: сторони дійшли згоди стосовно формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, істотних для кримінального провадження обставин; узгодили міру покарання, яку слід призначити ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт; наслідки укладення та затвердження угоди про примирення та наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, показав, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення відповідають дійсності та наполягав на затвердженні угоди про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, та наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, а саме: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву, в якій вказала, що між нею та ОСОБА_4 укладена угода про примирення, просила дану угоду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

На підставі пояснень обвинуваченого, заяви потерпілої, суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Умови угоди відповідають вимогам КПК України, а саме: угода про примирення укладена між потерпілою та обвинуваченим у провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, відповідно до ст. 469 ч.1 КПК України, ініціатором укладення даної угоди про примирення була потерпіла по даному кримінальному провадженню. Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, зокрема вона містить узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Узгоджена потерпілою і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів чи кримінальних проступків. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку та тяжкість вчиненого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 315, 374-376, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 28 червня 2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення: обвинуваченою, її захисником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; представником потерпілого виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України; прокурором, виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1