У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.10.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Балка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, раніше судимого: 15.09.2017 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ч. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.02.2019 року умовно - достроково з невідбутим строком 11 місяців 25 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 05.12.2024 року

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Відмовлено у задоволені клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - строком до 05.12.2024 (включно).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку прокурора, враховуючі наявність встановлених на досудовому слідстві ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який інший запобіжний захід не здатний запобігти наявним ризикам.

Також прокурор зазначає. що слідчий суддя не достатньою мірою врахував відомості про особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, відносно нього наразі в провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області, Центрального та Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають на розгляді обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні корисливих злочинів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000397 від 08.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 07.10.2024 року близько о 21:10 годині ОСОБА_6 прибув до будинку АДРЕСА_2 з метою з`ясування особистих відносин із ОСОБА_9 .

07.10.2024 року близько о 21:10 годині ОСОБА_6 через незачинену хвіртку зайшов на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 та через незачинені двері, зайшов до зазначеного вище будинку, де перебувала остання. З метою з`ясування особистих неприязних відносин ОСОБА_6 почав висловлюватись у бік ОСОБА_9 лайкою, та в цей момент у нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном «Redmi A3», який ОСОБА_9 тримала у своїй руці. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні зазначеного будинку, вирвав з руки ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Redmi A3», який належить останній, вартістю 5000 гривень, та не реагуючи на прохання потерпілої повернути їй телефон, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим телефоном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

08.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, але дійшов висновку, що встановленим ризикам можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку - у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження особи в пересуванні має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.3 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що з заявлених стороною обвинувачення ризиків є доведеними ризики, передбачені п.3,5 ч1 ст. 177 КПК України, а ризик переховування підозрюваного є недоведеним, зважаючи на той факт, що до Миколаївського районного суду Миколаївської області було направлено обвинувальні акти у кримінальних провадженнях щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень у 2020, 2021, 2022 роках, але за цей час ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування чи суду і в суду відсутні відомості щодо такої поведінки підозрюваного.

Окрім того, слідчий суддя вірно зазначив, що хоч і є доведеним прокурором існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, але такий ризик можливо усунути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку не спілкуватись з потерпілою по справі та свідками.

Також, слідчий суддя врахувавши відомості про особу підозрюваного, який раніше судимий, негативно характеризується, має постійне місце проживання, проживає з мамою пенсійного віку, яка відповідно до довідки, наданої стороною захисту страждає на хворобу серця та потребує постійного догляду, офіційно не працевлаштований, але має джерело доходу, так як працює водієм на базі, дійшов обґрунтованого висновку, що наявність цих обставин применшує вірогідність настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід, а саме такий, як цілодобовий домашній арешт, не здатний запобігти наявним ризикам у цьому кримінальному провадженні. Не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, враховано фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та вірно застосовано саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт. Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, та вважає, що саме цей запобіжний захід, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.10.2024 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: