Провадження №: 1-кп/336/1146/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дуліби Стрийського району Львівської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2016 р.н., військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вигляді тримання під вартою обвинуваченогоу скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

У судовому засіданні 25.07.2024 року прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час досудового розслідування не змінилися, тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу немає.

Щодо наявних ризиків, вказав про вплив на свідків, потерпілого, переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. На думку прокурора, наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду.

Захисник просив обрати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що ризики прокурором не підтверджені.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що проходячи військову службу на посаді стрільця санітара 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , 25 квітня 2024 року, близько 19:30 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в ході розпиття спиртних напоїв з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс один удар ножем в область черевної порожнини останньому, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота праворуч (рана в правій здухвинній ділянці) з ушкодженням парієтальної очеревини, брижі та брижового краю стінки тонкої кишки (клубової/здухвинної кишки на відстані 30 см від ілеоцекального кута) та епігастальної артерії у гр. ОСОБА_6 , які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК

Так, суд не вирішуючи наперед питання доведеності винуватості обвинуваченого, враховує обґрунтованість обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, який є відповідно до ст. 12 КК України тяжким злочином, за формою вини є умисним, при доведенні вини за злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченому загрожує покарання до 8 років позбавлення волі.

Також суд враховує не лише тяжкість правопорушення, але й наявну інформацію про особу обвинуваченого, вік обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

При розв`язанні клопотання прокурора, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 є тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також форма вини і об`єкт посягання, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, впливання на свідків та потерпілого, які ще не допитані судом, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Реальним на даний момент є ризик переховування від суду, оскільки розуміючи яке покарання йому загрожує у разі доведення вини, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України. Окрім того, місто Запоріжжя є прифронтовим містом, біль частина Запорізької області є окупованою територією, ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, з метою уникнення покарання, може перейти на окуповану територію області, що у подальшому унеможливить розгляд справи. Окрім того, підтверджені і ризики впливу на свідків та потерпілого, які на даний час не допитувались, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що обвинувачений хоча і є не судимим, однак вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти життя та здоров`я особи.

Разом із тим, під час розгляду клопотання, стороною захисту не висловлено, а тому судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які б переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також судом не здобуто інформації, яка б категорично виключала можливість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Слідчим суддею продовжено запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком до 26.07.2024 року.

За таких обставин, суд вважає необхідним продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України,при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, за змістом п.1 ч.4 цієї ж статті, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в нанесенні тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначає.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 183, 314-316 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22 вересня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 22 вересня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1