Справа № 686/6579/23
Провадження № 1-кп/686/569/24
26 листопада 2024 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України, -
ОСОБА_7 будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів РФ восьмого скликання, яка вступила у повноваження 19 вересня 2021 року, будучи представником влади РФ, уповноваженою приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС Російської Федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що вона порушує встановлений ст. ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації ОСОБА_8 від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст. 1-3, 68 Конституції України, 15 лютого 2022 року, за адресою АДРЕСА_1 , прийняла участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримала постанову із зверненням до Президента Російської Федерації з проханням розглянути питання про визнання Російською Федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22 лютого 2022 року, за тією ж адресою, прийняла участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримала ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народною республікою, у такий спосіб ОСОБА_7 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинила умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Зазначені рішення Державної думи Федеральних Зборів РФ були частиною злочинного плану, так як сам факт їх існування використовувався при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і був спробою виправдання агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою.
У зв`язку із збройною агресією, спричиненою внаслідок вищевказаних дій особи, порушено рад прав громадян України, закріплених Конституцією України та міжнародними нормами.
Зокрема, порушено основне право людини право на життя (ст. 27 Конституції України).
Порушено право на свободу пересування та право вільного вибору місця проживання (ст. 33 Конституції України).
Так, внаслідок повномасштабної агресії рф проти України, яка на даний час триває на всій території України, з активними бойовими діями на території Луганської, Донецької, Запорізької, Харківської, Херсонської областей, громадяни України, які постійно проживали на цих територіях, змушені залишити або покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства.
Згідно звіту команди Міністерства з питань реінтеграції за 2022 рік в Україні зареєстровано 4 867 106 осіб переселенців (внутрішньо переміщені особи).
Фактично усі вищевказані особи внаслідок війни були позбавлені власної домівки.
Окрім того, згідно Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України введено військовий стан, що зумовило обмеження прав громадян на вільне пересування введення комендантської години, особливий режим в`їзду та виїзду з населених пунктів, неможливість виїзду за кордон осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років включно.
Також, порушено право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування (ст. 49 Конституції України).
Taк, бойовими діями рф постійно знищуються заклади охорони здоров`я, зокрема в Україні постраждали 1206 об`єктів медзакладів, з них 1035 об`єктів медичної інфраструктури пошкоджено та ще 171 об`єкт зруйновано вщент, без можливості подальшого відновлення, Це унеможливлює надання екстреної медичної допомоги пацієнту, який її потребує. Окрім того, внаслідок систематичних ракетних та артилерійських атак завдається шкода здоров`ю людей шляхом спричинення їм тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Також рф ігноруючи норми міжнародного права не забезпечує безперешкодний гуманітарний доступ до всіх постраждалих та евакуацію цивільних осіб, які опинилися в зонах бойових дій,
Повномасштабна війна унеможливила або значно ускладнила роботу майже всіх галузей економіки по території України, У регіонах де проводяться активні бойові дії підприємства припинили роботу, були пошкоджені, зруйновані (заводи «Азовсталь» у Маріуполі та «Азот» у Сєвєродонецьку). їх тимчасова втрата для України величезна економічна шкода, оскільки завод «Азовсталь» за рівнем валового доходу посідав третє місце серед металургійних підприємств України. Щорічно виробляв 6 млн. т. чавуну, 7 млн. т. сталі, 4,5 млн. т. прокату, 1,5 млн. т. агломерату. Зазначені заводи та інші підприємства повністю або частково зруйновані, через обстріли російських військ, внаслідок чого економіка України несе значні втрати.
Захоплення та постійні атаки Запорізької АЕС завдали значної шкоди енергосистемі України, включно з пожежею поблизу енергоблоку 1, який на той час перебував на ремонті.
Окрім того, з 24 лютого 2022 року збройними силами рф, згідно даних міністра оборони ОСОБА_9 , завдано по території України 16 тисяч ракетних ударів, при цьому 97 % російських цілей цивільні, більше 12,3 тисяч ударів було завдано по передмістях і селах, близько 1,9 тисячі ударів по будинках, більше 500 ударів по військових об`єктах, більше 250 ударів по транспортній інфраструктурі, близько 220 ударів по енергетичній інфраструктурі та понад 300 по інших об`єктах.
Враховуючи викладене, повномасштабна війна призвела до тяжких наслідків:
- окупації, знищення територій (міст, селищ) - АДРЕСА_3 , що супроводжувалося жорстоким поводженням із цивільним населенням та іншими порушеннями законів та звичаїв війни;
- військово-технічних втрат знищення і захоплення живої сили та бойової техніки Збройних Сил України та інших військових формувань України;
- економічних у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури;
- екологічних наслідків.
За посягання на територіальну цілісність і недоторканість України, тобто за умисні дії, вчинені представником влади, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 110 КК України.
ОСОБА_7 будучи повідомлена в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила. Зокрема, суд належно повідомляв обвинувачену про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційний веб-сайт суду. Рекомендовані повідомлення поштового відправлення ОСОБА_7 за місцем її реєстрації не надсилались, оскільки місцем реєстрації та проживання обвинуваченої є країна агресор Російська Федерація.
Дане кримінальне провадження, як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду, здійснювалося за відсутності обвинуваченої (in absentia) в порядку спеціального досудового та судового провадження, що обумовлюється наступним.
До початку судового процесу за відсутності обвинуваченої суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачена була повідомлена про судовий розгляд. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист.
У даній справі суд встановив відмову обвинуваченої від особистої присутності під час її розгляду, адже є дійсним факт того, що у відношенні нього у цьому кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та установлено дані її інформування про цей процес у максимально можливі і доступні способи.
Так, у межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 у відповідності до вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст.278 КПК України 11.04.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 КК України, шляхом направлення повідомлення про підозру на електронну адресу Державної Думи Федеральних зборів Російської Федерації та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_7 до слідчого відділу УСБУ у Хмельницькій області для її допиту як підозрюваної, однак остання не з`явилася до слідчого без поважних причин.
Крім того, у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» опубліковано повідомлення про виклик ОСОБА_7 до слідчого відділу УСБУ у Хмельницькій області для її допиту як підозрюваної, проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваної у даному кримінальному провадженні, однак остання не з`явилася до слідчого відділу без поважних причин.
Повідомлення про підозру ОСОБА_7 , також вручено захиснику підозрюваної ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 про що свідчить розписка в матеріалах кримінального провадження.
Для вирішення питання про здійснення спеціального кримінального провадження визначальним є факт оголошення підозрюваної в міжнародний розшук внаслідок ухилення без поважних причин від явки на виклик слідчих органів або суду.
Постановою слідчого від 04.05.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_7 оголошено у державний та міжнародний розшук, який доручено оперативним підрозділам УСБУ у Хмельницькій області.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2022 у справі № 686/9832/22 підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», № 38 від 23.02.2023 року опубліковано повідомлення про здійснення стосовно підозрюваної ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування та повістку про виклик підозрюваної ОСОБА_7 до слідчого відділу УСБУ у Хмельницькій області для проведення процесуальних дій з її участю, у тому числі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Факти численних викликів ОСОБА_7 у порядку ст. 135 КПК України підтверджуються відповідними матеріалами кримінального провадження.
Судом встановлено, що стороною обвинувачення, використані всі передбачені законом заходи (можливості), для дотримання прав підозрюваних (обвинувачених), зокрема права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Також, з метою захисту та представлення у кримінальному процесі прав, свобод і законних інтересів підозрюваній ОСОБА_7 , у порядку ст. ст. 46, 48, 49, 52, 110 КПК України та п. 7 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», залучено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області адвоката ОСОБА_6 , якому відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України вручено всі копії процесуальних документів, що підлягали врученню підозрюваній.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Таким чином, під час досудового розслідування були вжиті всі доступні способи інформування для виклику на той час підозрюваної ОСОБА_7 до слідчого/прокурора.
Після надходження провадження до суду, обвинувачена ОСОБА_7 інформувалася також у всі доступні процесуальні способи для суду, передбачені ст. 323 КПК України. Зокрема, повідомлення про виклик до суду розміщувалися на офіційному веб-сайті суду, а також публікувалися на офіційному сайті офісу генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр». Крім того, про всі судові засідання інформувався захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 ..
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.01.2024 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження та вирішено проводити спеціальне судове провадження кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.
Окрім того, повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого, повідомлення про підозру, обвинувальний акт, у тому числі у перекладі на російську мову, скеровано на офіційний сайт Державної Думи Російської Федерації, підтвердження про що містяться в матеріалах кримінального провадження.
У підсумку, суд констатує, що з наявних матеріалів справи (численні документи на підтвердження завчасних належних викликів обвинуваченої) вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження. Також обвинувачена отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, у тому числі у перекладі на російську мову, маючи можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.
Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самій захисника; приймати участь в розгляді і захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безплатно для неї.
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Натомість, обвинувачена скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову обвинуваченої ОСОБА_7 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за вчинені діяння, юрисдикцію якої над собою вона не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді не бажає, а так само свідчать про її наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.
Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Також,суд зауважує, що згідно з рішенням Ради адвокатів України № 183 від 27.12.2022 (1) неможливість в таких ситуаціях (йдеться про in absentia) виконання адвокатом правил адвокатської етики (наприклад, інформування адвокатом клієнта щодо ведення дорученої йому справи) не зумовлює обов`язкової неможливості здійснювати захист особи від кримінального обвинувачення за її відсутності. Можливість надання правової (правничої) допомоги визначається адвокатом, виходячи з конкретних обставин справи та інтересів клієнта у ній; (2) адвокат, діючи як захисник відсутньої особи, самостійно визначає свою правову позицію у справі. Ця правова позиція включає в себе форму участі (не участі) в засіданні, заявлення (не заявлення) клопотань, надання (не надання) доказів суду, позицію по суті справи чи клопотання, позицію щодо оскарження судових рішень тощо.
Отже, зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, констатує, що надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
На думку суду доказами винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому злочині є докази, що оцінювались судом, які є належними та допустимими, достовірними, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України.
Зазначені вище обставини вчинення депутатом Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації, кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та їх винуватість встановлена наступними дослідженими у суді доказами, зокрема:
-відомостями з протоколу огляду електронних документів від 13.02.2023, та додатків до нього, мережі Інтернет,а саме публікації сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якому виявлено інформацію, а саме відеозапис засідання державної думи федерального зібрання російської федерації, яке відбулося 19.04.2022, яким зафіксовано виступи депутата ОСОБА_10 та коментарі депутата ОСОБА_11 ;
-відомостями з протоколу огляду електронних документів від 13.02.2023, та додатків до нього, мережі Інтернет, а саме публікації сайту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якому виявлено інформацію, а саме відеозапис засідання державної думи федерального зібрання російської федерації, яке відбулося 15.02.2022, яким зафіксовано присутність та виступ депутата ОСОБА_7 на даному засіданні державної думи федерального зібрання російської федерації;
-відомостями з протоколу огляду від 13.02.2023, відповідно до яких проведено огляд ресурсів мережі Інтернет, а саме офіційного веб сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), де за веб адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено публікацію від 22.06.2022 під назвою Україна: Втрати серед цивільних осіб станом на 29 січня 2023»;
-відомостями з протоколу огляду електронних документів від 13.02.2023 та додатків до нього, в мережі Інтернет, а саме посилання на електронну адресу інформаційного ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », після натискання якого, здійснено вхід на електронний веб сайт державної думи федерального зібрання російської федерації. В ході проведеного огляду, встановлено інформацію щодо розгляду державною думою федерального зібрання російської федерації проектів законів щодо входження територій Херсонської та Запорізької областей до складу рф та результати голосування депутата державної думи федерального зібрання російської федерації ОСОБА_7 від 03.10.2022 «за»;
-відомостями з протоколу огляду електронних документі від 28.02.2023, відповідно до яких проведено огляд загальнодоступних ресурсів мережі Інтернет, а саме облікового запису у соціальній мережі «ВК» за прямим посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та на сайтах НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , якими підтверджується інформація про ознайомлення ОСОБА_7 про оголошення їй підозри за ст. 110 КК України слідчими УСБУ в Хмельницькій області та перебування у розшуку;
-відомостями з протоколу огляду від 28.02.2023 року, відповідно до яких проведено огляд відомостей розміщених у відкритому доступі в мережі Інтернет щодо наслідків збройного нападу військовослужбовців російської федерації на територію України. Зокрема, на веб сайті ІНФОРМАЦІЯ_10 розміщено статтю «Валовий продукт скоротився в двічі, що відбувається з « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 » та іншими заводами на Донеччині»;
-відомостями з протоколу огляду від 28.02.2023, відповідно до яких проведено огляд відомостей розміщених у відкритому доступі в мережі Інтернет щодо наслідків збройного нападу військовослужбовців російської федерації на територію України. Зокрема, виявлено гіперпосилання ІНФОРМАЦІЯ_11 , яке містить статтю під назвою «Окупанти зруйнували інфраструктуру Бучі на понад 5 мільярдів»;
-відомостями з протоколу огляду від 28.02.2023, відповідно до яких проведено огляд відомостей розміщених у відкритому доступі в мережі Інтернет щодо наслідків збройного нападу військовослужбовців російської федерації на територію України. Зокрема. Виявлено гіперпосилання ІНФОРМАЦІЯ_12 , яке містить статтю під назвою «97% російських цілей цивільні: ОСОБА_14 оприлюднив статистику ракетних ударів рф». В ході огляду зазначеної статті виявлено наступну інформацію, що російські війська завдали по території України 16 тисяч ракетних ударів з початку повномасштабного вторгнення. Так, за даними ОСОБА_14 , більше 12,3 тисяч ударів завдано по передмістях і селах, близько 1.9 тисячі ударів по будинках, більше 500 ударів по військових об`єктах, більше 250 ударів по транспортній інфраструктурі, близько 220 ударів по енергетичній інфраструктурі та понад 800 ударів по інших об`єктах;
Суд звертає увагу, що голосування за проекти вказаних федеральних законів про ратифікацію договорів та ратифікацію договорів проведено одноголосно, жодний з депутатів Держдуми не проголосував проти, що є неможливим у демократичному суспільстві та безумовно свідчить про попередню змову групою осіб на здійснення саме такого голосування.
Про попередню змову групою осіб також свідчать виступи окремих депутатів Державної Думи Російської Федерації, безпосередньо перед самим голосуванням 22.02.2024 року, зокрема ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також офіційного представника президента Російської Федерації ОСОБА_22 , які позитивно оцінюють «прийняте рішення», як доконаний факт.
Визнання інших державних утворень так званих «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки» у межах міжнародно визнаних кордонів України на її території є діями, спрямованими на зміну меж території та державного кордону України.
Внаслідок ратифікації 22.02.2022 року договорів про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу, Російська Федерація під приводом допомоги так званим «Донецькій народній республіці» і «Луганській народній республіці» здійснила 24.02.2022 року повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочала бойові дії на території України з метою зміни меж території та державного кордону України, що мало наслідком загибель значної кількості людей, значні руйнування та інші тяжкі наслідки.
Особливою кваліфікуючою ознакою вказаного діяння є настання в результаті його вчинення таких суспільно небезпечних наслідків, як загибель людей (під загибеллю людей необхідно розуміти загибель хоча б однієї людини), або інших тяжких наслідків (настання великої матеріальної шкоди, зруйнування або пошкодження прикордонних інженерних споруд чи інших важливих об`єктів, виникнення масових безпорядків, заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень тощо).
Під іншими тяжкими наслідками у злочині, передбаченому статтею 110 КК України, треба розуміти настання великої матеріальної шкоди, зруйнування або пошкодження прикордонних інженерних споруд чи інших важливих об`єктів, виникнення масових безпорядків, розрив чи суттєве погіршення дипломатичних стосунків з іншою державою, заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень тощо.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та доказів наданих стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 , які призвели до тяжких наслідків підтверджуються:
- вироками Тростянецького районного суду Сумської області від 03.06.2024, Ічнявського районного суду Чернігівської області від 26.04.2023, Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2024, Києво Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024, Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2024, Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.06.2024, Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2023, якими засуджено військовослужбовців збройних сил російської федерації за злочини на території України щодо громадян України.
Таким чином, судом поза розумним сумнівом установлено, що ОСОБА_7 будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинила умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України.
При цьому судом проаналізовано кримінально-процесуальне законодавство на предмет наявності у ОСОБА_7 дипломатичного імунітету, який би унеможливлював розгляд вказаного кримінального провадження судом, однак такого не встановлено. В Україні питання дипломатичного імунітету регулюється Указом Президента України від 10.06.1993 року № 198/93. Відповідно до цього нормативного акту депутати Держдуми РФ таким видом імунітету не наділені. Жодна із ратифікованих Україною конвенцій, зокрема: Віденська конвенція про консульські зносини 1961 року; Конвенція про спеціальні місії 1969 року; Конвенція про запобігання та покарання злочинів проти осіб, які користуються міжнародним захистом, у тому числі дипломатичних агентів 1973 року; Конвенція про представництво держав у відносинах з міжнародними організаціями універсального характеру; не наділяють депутатів Держдуми РФ дипломатичним імунітетом.
Таким чином, наведені вище докази та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України, є особливо тяжким злочином, дані про особу винної, її вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, тяжкі наслідки вчиненого неї злочину, що спричинив масову загибель людей, значні руйнування, знищення та пошкодження майна; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин згідно ст. ст. 66, 67 КК України, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 110 КК України з конфіскацією усього належного їй майна на користь держави Україна.
На переконання суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.
Визначаючи такий вид покарання судом враховуються положення ст. 50 КК України, а саме, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винним у вчиненні злочину, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, попередження вчиненням ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 323, 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 110 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять років) з конфіскацією усього належного їй майна на користь держави України.
Строк відбування основного покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня її затримання на виконання вироку.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_7 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України залишити без змін до моменту її затримання на виконання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право оскаржити вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення (отримання) до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд, а також отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду, що підлягає врученню ОСОБА_7 негайно після його проголошення вручити захиснику.

Інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» і на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3