Справа № 444/2743/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1107/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6

та його захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ ВП№2 ЛРУП №1ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначення розміру застави.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбані, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, обіг яких обмежено, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 30 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Наявні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; вік підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі; у разі визнання винуватим ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. На даний час під час досудового розслідування існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , слідчий зазначав про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі. Вважав, що при обранні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останньому необхідно визначити розмір застави, що становить вісімдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн.) з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обрано підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено до 27 жовтня 2024 року.

Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, та в разі внесення застави покладено на нього такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

-не відлучатися із Львівського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що у випадку невиконання покладених обов`язків та при подальшому розгляді питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд матиме право не визначати розмір застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту. У разі прийняття рішення про залишення ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити підозрюваному менший розмір застави, а саме 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн., що буде помірним для нього.

Наголошує, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки слідчим та прокурором не надано жодних доказів, які вказували б, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а були наведені лише припущення, які не повинні були прийматися до уваги.

Повідомляє, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , буде сприяти досудовому розслідуванню та встановленню істини в кримінальному провадженні, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чинити незаконні дії, щодо свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Звертає увагу, що слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Зазначає, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчим СВ №2 ЛРУП №1 ГУ НП У Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000283 від 13 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , визначивши для себе вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин джерелом доходів, переслідуючи мету особистого збагачення та діючи з корисливих мотивів, всупереч урегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, та в порушення ч. 2 ст.7, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" введеного в дію Постановою Верховної Ради України №61/95-ВР від 15 лютого 1995 року, маючи прямий умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, в невстановлений досудовим розслідування день та час, незаконно придбав у невідомої особи психотропну речовину - «амфетамін», в невстановленій в ході розслідування кількості, з метою його подальшого збуту шляхом продажу іншим особам. Так, ОСОБА_6 , 21 червня 2024 року близько 15 години, реалізовуючи свій злочинний умисел щодо збуту психотропної речовини з метою власного збагачення, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаючи про заборону вільного обігу психотропних речовин, умисно, знаходячись біля залізничного переїзду, що по АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_10 за 500 (п`ятсот) гривень амфетамін масою 0,3230 грам, який згідно «Списку №2» «Таблиці ІІ», затвердженого Постановою КМУ від 06 травня 2000 року за №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» у відповідності до статті 1 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Крім того, ОСОБА_6 , 15 серпня 2024 року близько 14 години, діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел щодо збуту психотропної речовини з метою власного збагачення, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаючи про заборону вільного обігу психотропних речовин, умисно, знаходячись біля залізничного переїзду, що по АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_10 за 1000 (одну тисячу) гривень амфетамін масою 0,1116 грам, який згідно «Списку №1» «Таблиці І», затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 за №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» у відповідності до статті 1 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

30 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

30 серпня 2024 року слідчий СВ ВП№2 ЛРУП №1ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

30 серпня 2024 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Жовківського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Жовківського районного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання позбавлення волі на строк від шести до дев`яти років, може переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_6 до втечі; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх залякування та схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що підтверджується усвідомленням та розумінням підозрюваним ОСОБА_6 факту вчинення тяжких злочинів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик підтверджується тим, ОСОБА_6 перебуваючи на волі зможе перешкоджати кримінальному провадженню затягуванням, неявками, чи несвоєчасними явками, з метою уникнення відповідальності за вчинене, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Аргументи сторони захисту, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , буде сприяти досудовому розслідуванню та встановленню істини в кримінальному провадженні, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чинити незаконні дії, щодо свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, колегією суддів розцінюються критично, оскільки такі мають формальний характер.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у максимальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими. Чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4