УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3972/24

27 листопада 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у режимі відеоконференції клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якимівка, Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період номера обслуги 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 21.01.2024 року, за ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення військовослужбовцем військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану), зокрема, будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу на посаді номера обслуги 3-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 12 грудня 2023 року близько 07 години 00 хвилин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася на території Рівненського загальновійськового полігону, що за адресою: АДРЕСА_2 , відправившись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби до 15 години 40 хвилин 02 жовтня 2024 року, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів, а його протиправна діяльність припинена.

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 05 січня 2024 року, матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріалами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження.

03 жовтня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30 листопада 2024 року, без права внесення застави.

Підставою для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує, що ризики, які були підставою для застосуваня щодо ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу не припинили своє існування та не зменшилися.

Зокрема, існує реальний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.

Враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує, а саме позбавлення волі строком до десяти років, останній може умисно вчинити самокалічення або симулювати хвороби, підробивши для цього відповідні документи, оформлювати документи щодо набуття ним інвалідності або опікунства над непрацездатними особами, щоб не перебувати в умовах ізоляції від суспільства, вжити заходів для незаконного перетину державного кордону.

Крім того, вказав на наявність ризиків, передбачених п. 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає на віддаленій відстані від суду у селі Яворів, Косівського району, Івано-Франківської області. У зв`язку із невстановленням його місцезнаходження ОСОБА_4 під час досудового розслідування оголошувався у загальнодержавний розшук, після чого затриманий та утримується під вартою.

Наведене вказує, що ОСОБА_10 має намір, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності, схильний продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Просив врахувати, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою; до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Прокурор вказує, що на даний час зазначені ним ризики не зменшилися та продовжують існувати, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для виконання завдань кримінального провадження просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини та просив його задовольнити

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти вказаного клопотання не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30 листопада 2024 року, без права внесення застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, проживає у с. Яворів Косівського району Івано-Франківської області, що значно територіально віддалено від місця розгляду кримінального провадження та межує з державним кордоном з Румунією. Наведене дає підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, ОСОБА_4 може залишити постійне місце проживання, перетнути державний кордон та переховуватися від суду, вчинити інші дії, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

Крім того, існують обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити новий злочин.

Таким чином встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2024 року, не зменшилися та не відпали.

Зокрема, продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, неналежною процесуальною поведінкою перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд також враховує обгрунтованість пред`явленого йому обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що інший більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання існуючих ризиків та потреби кримінального провадження на даний час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що відповідає його цілям і меті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що на території України введено воєнний стан, а також наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, вагомість доказів про вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує, суд вважає за вірне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від суду, перешкджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, враховуючи, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці, без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Якимівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці, без визначення розміру застави, тобто до 27 січня 2025 року включно.

Строк дії ухвали рахувати з 14 год. 00 хв. 27 листопада 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Ухвалу може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1