Справа № 456/5117/24
Провадження № 1-кс/456/1077/2024
У Х В А Л А

слідчого судді

03 жовтня 2024 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий Львівської області скаргу ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності керівника Стрийської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії та бездіяльність керівника Стрийської окружної прокуратури протиправними, зобов`язати керівника Стрийської окружної прокуратури внести відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 28 ч.3 ст365 КК України, по факту перевищення службових повноважень службовими особами ДБР, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, вчинені групою осіб.

В обґрунтування скарги заявник покликається на те, що 05.08.2024 р на адресу Стрийської окружної прокуратури було скеровано заяву від 02.08.2024, про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.3 ст.365 КК України по факту перевищення службових повноважень службовими особами ДБР. Зважаючи, на те, що в силу ст. 214 КПК України, його заяву протягом 24 годин розглянуто не було, 06.08.2024 до Стрийської окружної прокуратури ним направлено заяву про результати розгляду його заяви від 02.08.2024. 12.09.2024 він повторно звернувся в Стрийську окружну прокуратуру про хід розгляду своєї заяви, однак на час звернення до суду, жодної відповіді не отримав. Відтак вважає, таку бездіяльність прокурора протиправною, та просить зобов`язати його до вчинення дій.

Заявник ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, скаргу підтримали та просили таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти скарги, вказав, що не є компетенцією Стрийської окружної прокуратури, розслідування справ відносно працівників ДБР, відтак скарга була надіслана для розгляду до Львівської обласної прокуратури, а тому просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши думку заявника, адвоката, прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст.21 КПК України та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області 25.09.2024 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду.

Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 214 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова слідчого або прокурора у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.

Згідно п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Діючим Кримінальним кодексом України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, судом встановлено, що предметом розгляду скарги є бездіяльність керівника Стрийської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР, та зобов`язання керівника Стрийської окружної прокуратури внести відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 28 ч.3 ст. 365 КК України, по факту перевищення службових повноважень службовими особами ДБР.

Як вбачається з листа керівника Стрийської окружної прокуратури від 05.08.2024, який було адресовано заступнику керівника Львівської обласної прокуратури, заява ОСОБА_4 від 02.08.2024, скеровано для розгляду в межах компетенції до Львівської обласної прокуратури. Така заява для відома надіслана ОСОБА_6 .

Також, до матеріалів справи прокурором долучено лист Львівської обласної прокуратури від 08.08.2024, адресованого Державному бюро розслідувань, згідно якого заява ОСОБА_4 від 02.08.2024 щодо неправомірних, на думку заявника, дій окремих працівників Головного слідчого управління ДБР, надсилається їм для розгляду в межах компетенції. Вказаний лист, також для відома був надісланий ОСОБА_4 , що стверджується копією поштового повідомлення.

В даному випадку, вирішуючи питання про зобов`язання керівника Стрийської окружної прокуратури внести відомості до ЄРДР про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 02.08.2024, судом враховується.

Так, згідно ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Зі змісту положень норм статей глави 26 КПК України випливає, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчій суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг та клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 223-558/0/4-13 від 05.04.2013.).

Беручи до уваги вищевказане, територіальна підсудність повинна визначатись за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013). Зазначені висновки викладено і в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 04.06.2010, відповідно до якого, місцем розташування органу або роботи посадової особи слід вважати юридичну адресу такого органу.

Вказана позиція міститься і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" (вих. N 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), де роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст.306, ч. 3 ст.234 КПК тощо).

Судом встановлено, що заява ОСОБА_4 від 02.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Головного слідчого управління ДБР по суті Стрийською окружною прокуратурою не розглядалася, а скеровано для розгляду в межах компетенції до Львівської обласної прокуратури.

В свою чергу, згідно листа заступника керівника Львівської обласної прокуратури від 08.08.2024 заяву ОСОБА_4 від 02.08.2024 скеровано, Державному бюро розслідувань для розгляду в межах компетенції.

При цьому, незважаючи на запит суду, щодо розгляду даної заяви Державним бюро розслідувань, відповіді про такі результати, суду невідомі.

Відтак, у слідчого судді відсутні підстави для зобов`язання керівника Стрийської окружної прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Головного слідчого управління ДБР, зважаючи на те, що така заява передана для розгляду по суті іншому органу досудового розслідування, в свою чергу дослідження доводів, щодо неналежної передачі заяви ОСОБА_4 за підслідністю до іншого органу досудового розслідування, не є предметом скарги, а тому належить до компетенції слідчого судді, згідно Закону.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку незгоди з рішенням органу досудового розслідування, за наслідками розгляду його заяви від 02.08.2024, він вправі оскаржити таке рішення до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Окрім того, суд наголошує, що відсутність заяви про вчинення кримінального правопорушення в розпорядженні органу, дії якого оскаржуються та розгляд такої заяви іншим органом досудового розслідування, не дає змогу суду виконати вимоги ст.307 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності керівника Стрийської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку та строки, визначені статтею 395 КПК України протягом п`яти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1