Справа № 595/1422/24
Провадження № 1-кп/595/158/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач кримінальне провадження №0000149 від 26 травня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщанці Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого машиністом водопостачання Львівської залізниці, особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту встановлено, що 25 травня 2024 року близько 22.00 год. у ОСОБА_3 , під час перебування у приміщенні житлового будинку, який знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , 25 травня 2024 року близько 22.00 год., перебуваючи у приміщенні кухні свого житлового будинку, який знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , діючи умисно, підійшов ззаду до ОСОБА_5 та наніс їй один удар кулаком своєї правої руки в ділянку зап`ястя правої руки ОСОБА_5 від якого вона відчула фізичний біль. В результаті цих дій, остання отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, яке супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто, умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш, як на одну третину.

22 серпня 2024 року, згідно вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого боку, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. Враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи присутнім у судовому засіданні, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначив, що угода підписана ним добровільно.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити укладену угоду та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності вперше.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною 2 статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним ОСОБА_3 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст.ст. 469, 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 від 22 серпня 2024 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпіла та прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.389-1 КК України.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1