Справа № 478/1425/24 Провадження № 1-р/478/3/24
У Х В А Л А
27 листопада 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області,
головуючого судді Томашевського О.О.,
за участю:
секретаря Григоренко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду с-ща. Казанка клопотання ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» щодо роз`яснення ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року, якою було задоволено клопотання ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,
У жовтні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_1 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року та вироку Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року, а також ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 було засуджено вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 102-104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік. Крім того, вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року засудженому ОСОБА_1 було замінено невідбуту частину покарання 03 роки 05 місяців 17 днів за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі та етаповано до виправного центру в порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
Ухвалою суду від 12.11.2024 року клопотання ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» відносно засудженого ОСОБА_1 було задоволено, а саме:
- звільнено засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння;
- визначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід вважати засудженим до покарання, визначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року на підставі ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- визначено початок строку відбування покарання, який рахується з моменту, визначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року, а саме: з 17.10.2019 року.
Посилаючись на те, що даною ухвалою суду не було враховано ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року, якою було замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 3 роки 5 місяців 17 днів та ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.03.2024 року щодо зарахування часу слідування під вартою до дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі при ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», представник виправної колонії просив суд роз`яснити таку ухвалу в цій частині.
Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року витребувано матеріали особової справи засудженого, розгляд справи призначено на 26 листопада 2024 року об 11 год. 30 хв.
В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 380 КК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Так, задовольняючи подання ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» суд виходив зі встановлених обставин, які свідчили про те, що з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2018 році) ОСОБА_1 діяння, кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 185 КК України, за яке його було засуджено вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року, було вчинено на суму 344,00 грн., в той час як, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, було змінено до 1762 грн.
З огляду на наведене, суд вважав необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, та звільнити від покарання ОСОБА_1 призначеного йому вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 185 КК України.
В той же час, суд врахував, що вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року було призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 підлягав звільненню від покарання, призначеного за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року, суд дійшов висновку, що його слід вважати засудженим вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року без застосування положень ст. 71 КК України, у зв`язку з чим, слід вважати засудженим ОСОБА_1 , до покарання, визначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року на підставі ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Тобто, за відсутності застосованих правил часткового складання покарань, визначених ст. 71 КК України у засудженого залишилось 7 років позбавлення волі. Вказані обставини не змінюють тих обставин, що за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року, засуджений ОСОБА_1 відбуває покарання у виді обмеження волі, невідбутий строк покарання якого становить 3 роки 5 місяців 17 днів та не змінює зарахований у строк відбування покарання час слідування під вартою до дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі при ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» визначений ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.03.2024 року.
В свою чергу, у ст. 380 КПК України передбачено, що у випадках, коли судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення судового рішення можливе у випадку, якщо воно є нечітким за змістом, містить положення, які викликають суперечки щодо неоднакового тлумачення висновків суду і розуміння, у тому числі під час виконання. При цьому суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Тому, у випадку, якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому главою 21 КПК України, є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст (ч. 1 ст. 380 КПК, постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №367/3068/17).
Тобто, роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. Метою роз`яснення судового рішення є його удосконалення для правильного розуміння учасниками судового провадження, органом виконання судового рішення. Роз`яснення судового рішення спрямоване на усунення незрозумілості, що ускладнює його реалізацію.
Отже, правовий механізм роз`яснення судового рішення впроваджений з метою виправлення недоліків судового акту та полягає в усуненні його незрозумілості, викладенні судового рішення у більш зрозумілій формі. У зв`язку з цим суд не роз`яснює мотиви прийняття судового рішення та не змінює його зміст, а виходячи із суб`єктів звернення із заявою може роз`яснити лише те рішення, яке підлягає виконанню.
Застосовуючи наведений підхід до тлумачення норм кримінального процесуального закону у цій справі слід звернути увагу на те, що хоча ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» кваліфікує документ, з яким звернулася до суду, як заяву про роз`яснення судового рішення, але з наведеного у ній тексту вбачається, що мотиви та вимоги такої заяви не стосуються незрозумілості, неоднозначності, можливості різного сприйняття як учасниками кримінального провадження, так і сторонньою особою ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 12.11.2024 року, оскільки стосуються питань врахування судових рішень, які на думку виправної колонії не були враховані судом відповідною ухвалою.
В такому разі, у випадку виникнення невідповідностей чи протиріч між ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року та/або ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.03.2024 року із вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року або ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12.11.2024 року, їх усунення відбуваються в порядку, визначеному ст.ст. 537, 539 КПК України.
Виходячи з наведеного вище, керуючись ст. 380 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» щодо роз`яснення ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя