Справа № 346/2853/24
Провадження № 11-кп/4808/390/24
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000127 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мишин, Коломийського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця відділення служби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, учасника бойових дій, раніше судимого:

- 12.04.2017 Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт,

- 13.04.2018 Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.129, ч.2 ст.129, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до 3 місяців арешту,

- 27.11.2019 апеляційним судом Львівської області за ч.1 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місця позбавлення волі,

- 11.01.2021 Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ч.2 ст.189, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 12.04.2021 за відбуттям строку покарання,

- 16.10.2023 Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу 51000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, (штраф сплачено 06.02.2024),

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 58 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_10 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

23 квітня 2024 року близько 20 год. 05 хв. солдат ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_1 , де знаходиться продуктовий магазин «На Околиці», під час з`ясування з ОСОБА_11 особистих неприязних стосунків, маючи на меті спричинити останній тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_11 декілька ударів кулаками рук в ділянку обличчя та голови, заштовхав в автомобіль марки «Ford Fusion» державний номерний знак НОМЕР_2 , де продовжував наносити удари кулаками в ділянку обличчя та голови потерпілої. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , цього ж дня, перебуваючи в АДРЕСА_2 підійшов до автомобіля марки «Ford Fusion» державний номерний знак НОМЕР_2 біля якого перебувала потерпіла ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останній декілька ударів ногами в ділянку голови та декілька ударів кулаками рук в ділянку голови потерпілої, від яких потерпіла втратила рівновагу, впала на землю та втратила свідомість. В наслідок злочинних дій ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді закритої внутрішньо-черепної травми із струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень,які спричинили короткотривалий розлад здоров`я, та синців нижньої повіки правого ока та обох повік лівого ока , лівого стегна, в ділянках лівого колінного суглобу, правого променево-зап?ясного суглобу та правої китиці, крововиливу під кон?юктиву лівого ока, садна лівої виличної ділянки, правого колінного суглобу, лівої гомілки, лівого фланку живота, лівого передпліччя, спини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_12 покарання у виді штрафу від 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторона захисту із вказаним вироком суду в частині призначення покарання не погоджується, та вважає його надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Зазначає, що суд не в повній мірі взяв до уваги те, що ОСОБА_10 розкаявся у скоєному, співпрацював з досудовим слідством, повністю визнав свою вину та потерпіла жодних претензій до ОСОБА_13 не має.

Потерпіла ОСОБА_11 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_14 подали заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, де просять залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Потерпіла ОСОБА_11 з наведеними доводами в апеляційній скарзі, не погоджується, вважає їх безпідставними, так як, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_12 є необхідним і достатнім для виправлення попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом при вирішенні вироку враховані всі обставини, та особу обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачуваним не були відшкодовано збитки, які завдані даним кримінальним правопорушенням, тому в подальшому має намір звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування ОСОБА_15 потерпілій матеріальну та моральну шкоди. Крім того обвинувачений навіть не попросив вибачення за скоєне, та добровільно не бажає відшкодувати завдані злочином збитки.

Вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 , можливе виключно за умов відбування ним реальної міри покарання із застосуванням ст. 58 України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення, як визначив суд першої інстанції, тому саме така міра покарання буде справедливою і достатньою для його виправлення та, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідатиме положенням ст. 50 КК України, згідно з якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_11 та представник потерпілої ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за їх участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України цене перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_14 ..

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 просив змінити вирок, призначити більш м`яке покарання обвинуваченому ОСОБА_12 та проводити розгляд апеляційної скарги у відсутність ОСОБА_13 ;

- прокурор вважає вирок суду в частині призначеного покарання законним та обґрунтованим, а тому просив його залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно з ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції, призначаючи покарання, враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд першої інстанції відніс перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд першої інстанції відніс щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_12 , суд першої інстанції враховував обставини вчиненого ним кримінального правопорушення (проступку), його наслідки особу обвинуваченого, а саме: останній проходить військову службу за призивом під час мобілізації з 12.03.2022р., з 19.09.2022 на посаді стрільця відділення служби військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат (а.п. 61, 62), є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби в військовій частині НОМЕР_1 (а.п. 63) та за місцем проживання (а.п. 69).

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий (а.п. 65-66, 80-83), в тому числі за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я, вчинив нове кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, що вказує на антисуспільну спрямованість обвинуваченого, небажання ставати на шлях виправлення та бути законослухняним громадянином.

Суд врахував також сімейний стан обвинуваченого, який неодружений та не має на утриманні осіб ( а.п. 70, 72, 73) , його стан здоров`я, а саме перебування на обліку у лікаря нарколога та не перебування на обліку у лікаря психіатра (а.п. 67, 68), наявність хвороб, спричинених вогнепальним кульковим проникаючим сліпим пораненням живота з пошкодженням селезінки, шлунку, поперечно-ободової кишки, печінки, круглої зв`язки печінки (а.п. 64), відсутність даних про інвалідність обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував те, що ОСОБА_16 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на його утриманні неповнолітня дитина, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого, відсутність претензій у потерпілих.

Те, що апелянт вину визнав у повному обсязі, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого, відсутність претензій у потерпілих стало підставою для віднесення до обставин, які пом`якшують покарання, - щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Сторона захисту просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_13 ч. 1 ст. 69 КК України, призначити покарання у виді штрафу від 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки ОСОБА_10 розкаявся у скоєному, співпрацював з досудовим слідством, повністю визнав свою вину та потерпіла жодних претензій до ОСОБА_13 не має.

Суд апеляційної інстанції враховує ці обставини як дані, що характеризують його особу позитивно.

В той час, суд апеляційної інстанції вважає, що призначення більш м`якого покарання у виді штрафу обвинуваченому ОСОБА_12 , з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Згідно з ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спричинив потерпілій ОСОБА_11 легке тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Заподіяння обвинуваченим ОСОБА_17 ? ОСОБА_18 легкого тілесного ушкодження на переконання суду апеляційної інстанції, свідчать про значно більший ступінь його тяжкості порівняно з іншими такими кримінальними правопорушеннями, а та обставина, що він щиро розкаявся, співпрацював з досудовим слідством, повністю визнав свою вину, не є достатньою для висновку про зниження ступеня тяжкості вчиненого та про те, що винуватий заслуговує на поблажливе ставлення.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Обставини, які пом`якшують покарання, визнані судом першої інстанції, з урахуванням з даних про особу ОСОБА_13 , з огляду на інші обставини кримінального провадження, у сукупності не дають підстав для переконливого висновку про можливість застосування ст. 69 КК України, призначення покарання у виді штрафу.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст. 58 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Саме таке покарання є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, зокрема неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за результатами розгляду апеляційної скарги сторони захситу не встановлено, а тому його необхідно залишити без змін

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5