єдиний унікальний номер справи 531/2436/24
номер провадження 1-кп/531/180/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження №0000217 від 08 серпня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с-ще Солона Балка Карлівського району Полтавської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не депутат, одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, не інвалід, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, востаннє на підставі Указу № 271/2024 від 06.05.2024, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

В другій декаді липня 2024 року (точної дати та часу судом не встановлено) під час спільного відпочинку поблизу водоймища, що в районі «Спиртзаводу» в м. Карлівка Полтавського району Полтавської області, потерпілий ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 на прохання останнього мобільний телефон марки «ХІАОМІ REDMI 9С», в корпусі синього кольору, 2/32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 для здійснення телефонного дзвінка.

Після здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_6 із мобільним телефоном, марки «ХІАОМІ REDMI 9С», в корпусі синього кольору, 2/32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , пішов до власного місця проживання. В подальшому виявивши, що мобільний телефон він не віддав назад потерпілому, передав його ОСОБА_4 з проханням повернути мобільний телефон ОСОБА_5 .

Після цього, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку мобільного телефону марки ХІАОМІ REDMI 9С», в корпусі синього кольору, 2/32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 належного потерпілому ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій вказаний протиправний умисел, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_5 помилково вважав, що належний йому мобільний телефон марки ХІАОМІ REDMI 9С», в корпусі синього кольору, 2/32 Gb, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 на правомірних підставах перебуває у ОСОБА_6 , тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, діючи в умовах воєнного стану, викрав вказаний мобільний телефон, вартістю 3 354 грн. 04 коп.

Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядився в повному обсязі на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на суму 3 354 грн. 04 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

За свої умисні діяння, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушеняь. У скоєному щиро розкаявся.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та, відповідно до ст. 75 КК України, просив звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Просив вирішити долю речових доказів.

ОСОБА_4 не заперечував проти призначення йому покарання, зазначеного прокурором.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду, направив заяву про розгляд справи без його участі/

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковане правильно, а його вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, в силу ст.89 КК України відсутність судимостей, характеристику обвинуваченого.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як високий.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, відсутність не погашених судимостей, відшкодування шкоди шляхом повернення майна, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ст.75 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

По даному кримінальному провадженню експертизи не проводилися, витрати за залучення експерта відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , 30 березня 1977 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: «ХІАОМІ REDMI 9С» - вважати повернутим.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1