Справа № 953/9829/24
н/п 1-кс/953/8888/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001125 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001125 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, в якому просить накласти арешт на віртуальні активи, у розмірі 545,456.808508 USDT, які знаходяться на електронному гаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo, який обслуговується Tether (Tether Limited) та які вдалось заблокувати працівникам кіберполіції. Зобов`язати компанію Tether (Tether Limited) забезпечити повернення з електронного гаманця TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo або перевипущення віртуальних активів на належний потерпілому ОСОБА_4 електронний гаманець TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq у розмірі 545,456.808508 USDT.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001125 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_4 щодо здійснення 24.06.2024 переказу знайомому ОСОБА_5 криптовалюти на суму 600 050 USDT, після чого невстановлені особи за невстановлених обставин без дозволу та відання ОСОБА_4 списали вказані кошти з криптогаманця ОСОБА_5 .

Допитаний ОСОБА_4 повідомив, що 23-24 червня 2024 року його знайомий ОСОБА_6 попросив здійснити фінансові операції на криптовалютному гаманці останнього, щоб продемонструвати платоспроможність ОСОБА_6 перед його бізнес партнерами. 25.06.2024 відбулась зустріч між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (повні анкетні дані невідомі), під час якої ОСОБА_5 на власному мобільному телефоні створив криптовалютний гаманець USDT TJSAfqmBBhPGMSuH3kDa28GeCZpFeiaeQW (сід-фрази передав ОСОБА_4 ). Для демонстрації платоспроможності, ОСОБА_7 на власному мобільному телефоні за допомогою мессенджера WhatsApp включив з ОСОБА_6 (наразі знаходиться за межами території України), який також підключив ще одну невідому особу. Після цього, демонструючи на екран телефону ОСОБА_7 , ОСОБА_4 з власного мобільного телефону здійснив переказ криптовалюти USDT з власного гаманця TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq на новостворений гаманець у розмірі 50, 300 000, 200 000, 100 000 USDT. Після останньої транзакції невідома особа вийшла з відеоконференції та на рахунку новоствореного гаманця криптовалюта зникла.

Допитаний ОСОБА_5 підтвердив покази ОСОБА_4 та послідовність фінансових операцій. При цьому наголосив, що сід-фрази від криптогаманця були тільки у нього та у ОСОБА_4 .

Проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено трансакції криптовалюти USDT з криптогаманця ОСОБА_4 на гаманець, створений ОСОБА_5 : 50 USDT 25.06.2024 о 13:55:39; 200 000 USDT 25.06.2024 о 14:02:03; 300 000 USDT 25.06.2024 о 14:03:30; 100 000 USDT 25.06.2024 о 14:08:54.

Пізніше з гаманця, створеного ОСОБА_5 кошти двома транзакціями перераховано на інший криптогаманець «TGgNLU3NZmE1gmSoQb6BwEJqXPUjFcrpX3»: 500 050 USDT 25.06.2024 о 14:08:24; 100 000 USDT 25.06.2024 о 14:09:09.

В подальшому криптовалютні кошти з гаманця «TGgNLU3NZmElgmSoQb6BwEJqXPUjFcrpX3» перераховані двома транзакціями на інший криптогаманець «TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfTVDqo»: 50 000 USDT 25.06.2024 о 14:11:42; 550 050 USDT 25.06.2024 о 14:12:03.

Наразі на криптогаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo баланс складає 545 456,8 USDT, оскільки 25.06.2024 здійснено 2 транзакції у розмірі 53 530,792624 USDT та 1 070.481399 USDT на криптовалютні гаманці, відомості щодо яких наразі встановлюються.

Таким чином, наразі криптовалюта у розмірі 545 456,8 USDT, яка переведена з гаманця ОСОБА_4 знаходиться на криптовалютному гаманці ІНФОРМАЦІЯ_1 , рух щодо яких заморожено компанією Trust Wallet.

Постановою слідчого від 23.10.2024 цифрові активи, які знаходяться на електронному гаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo, який обслуговується Tether, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Оглядом мобільного телефона ОСОБА_4 виявлено мобільний застосунок «Trust wallet», у застосунку знаходиться електронний гаманець T TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq та інформація щодо трансакцій 25.06.2024 у загальному розмірі 600 050 USDT на електронний гаманець TJSAfqmBBhPGMSuH3kDa28GeCZpFeiaeQW. Крім того присутні інші фінансові операції, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на активи в електронному гаманці TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq. Також в ході огляду веб-сайту дослідника криптовалюти ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено переказ з електронного гаманця TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq на TJSAfqmBBhPGMSuH3kDa28GeCZpFeiaeQW у загальному розмірі 600 050 USDT, в подальшому вказані активи перерахувались на інші електроні гаманці та на даний час перебувають на електронному гаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo у розмірі 545,456.808508 USDT. Враховуючи вищевикладене у органу досудового розслідування наявні докази щодо належності 545,456.808508 USDT ОСОБА_4 , які наданий час перебувають на електронному гаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo.

Прокурор зазначає, що з метою збереження викрадених криптовалютних активів та враховуючи правила обслуговування клієнтів Tether виникла необхідність у отриманні ухвали на арешт та повернення коштів у розмірі 545 456,8 USDT, які належать ОСОБА_4 , для подальшого відповідального зберігання із забороною розпорядження, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник володільця майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про його задоволення з наступних підстав.

СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001125 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_4 щодо здійснення 24.06.2024 переказу знайомому ОСОБА_5 криптовалюти на суму 600 050 USDT, після чого невстановлені особи за невстановлених обставин без дозволу та відання ОСОБА_4 списали вказані кошти з криптогаманця ОСОБА_5 .

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 від 23.10.2024 року грошові кошти в сумі 545,456.808508 USDT, які знаходяться на електронному гаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo визнано речовими доказами.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2024 року накладено арешт на активи, у розмірі 545,456.808508 USDT, які знаходяться на електронному гаманці TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo, який обслуговується Tether (Tether Limited).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata- принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV V. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2024 року в частині накладення арешту набрала законної сили, є обов`язковою до виконання, в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Так, слідчим суддею встановлено, що у поданому клопотанні прокурор просить зобов`язати компанію Tether (Tether Limited) забезпечити повернення з електронного гаманця TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo або перевипущення віртуальних активів на належний потерпілому ОСОБА_4 електронний гаманець TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq віртуальні активи у розмірі 545,456.808508 USDT.

Виходячи з вимог клопотання, з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності та збереження речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність забезпечення збереження арештованого майна, оскільки незастосування відповідних заходів щодо збереження майна перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Згідно з абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій вій наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному проваджений. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням, пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням, пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає доцільним зобов`язати компанію Tether (Tether Limited) забезпечити повернення з електронного гаманця TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo або перевипущення віртуальних активів на належний потерпілому ОСОБА_4 електронний гаманець TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq віртуальні активи у розмірі 545,456.808508 USDT, попередивши його про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо арештованого майна, передбачену статтею 388 КК України.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення, тому клопотання слід задовольнити частково, зобов`язати компанію Tether (Tether Limited) забезпечити повернення з електронного гаманця TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo або перевипущення віртуальних активів на належний потерпілому ОСОБА_4 електронний гаманець TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq віртуальні активи, у розмірі 545,456.808508 USDT.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001125 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Визначити порядок зберігання речових доказів, а саме:

Зобов`язати компанію Tether (Tether Limited) забезпечити повернення з електронного гаманця TAYgNeufxMkwyiU8HgRBKs5hvu9UfJVDqo або перевипущення віртуальних активів на належний потерпілому ОСОБА_4 електронний гаманець TAdZxPUQnPnSja7DqDlhqv2ay3G8FmMPtq віртуальні активи, у розмірі 545,456.808508 USDT.

Попередити потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність збереження арештованого майна та те, що в разі вчинення незаконних дій щодо арештованого майна він несе кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1