Справа № 305/2981/24
Номер провадження 1-кс/305/279/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працює,

із середньою освітою, не судимого,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що 10.07.2024 були внесені відомості до ЄРДР за №0000445 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, п.п. 2.1, 2.3.3 та 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №622 від 21.08.1998, не маючи дозвіл на придбання, носіння, зберігання та збут нарізної вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, у невстановлений досудовим розслідуванням час, незаконно придбав у невстановленому місці та особи боєприпаси - ручну осколкову гранату РГН без запала та запал УДЗ нового зразка до ручної осколкової гранати РГН (РГО), які у конструктивному поєднанні є ручною осколковою гранатою РГН, яка є бойовим припасом та вибуховим пристроєм промислового виготовлення, яку у подальшому переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де і зберігав, аж до 18:35 години 06.08.2024, коли перебуваючи біля магазину «Все для дому», що розташований по АДРЕСА_2 , із корисливих мотивів, незаконно збув її ОСОБА_8 за грошові кошти у сумі 2600 гривень. Крім цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, п.п. 2.1, 2.3.3 та 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №622 від 21.08.1998, не маючи дозвіл на придбання, носіння, зберігання та збут нарізної вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, у невстановлений досудовим розслідуванням час, незаконно придбав у невстановленому місці та особи боєприпаси - 2 предмети, схожі на ручні гранати РГД-5, та два предмети, схожі на запали до ручної гранати РГД-5, які у подальшому переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де і зберігав, аж до 12:45 години 02.09.2024, коли перебуваючи на території парку АДРЕСА_3 , із корисливих мотивів, повторно, незаконно збув їх ОСОБА_8 за грошові кошти у сумі 5000 гривень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, доводиться зібраними доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину, висновком експерта №СЕ-19/109-24/11645-ВТХ від 19.08.2024, характеризуючими матеріалами, та іншими матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_5 під час досудового розслідування може переховуватися від органів досудового розслідування з метою не доведення його вини, оскільки усвідомлює, що в разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення його буде засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Також встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, а тому наявні ризики, що будучи на волі він зможе безперешкодно покинути місце свого проживання з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та джерела доходів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні протягом короткого проміжку часу двох кримінальних правопорушень, спрямованих на збут боєприпасів за грошові кошти, заробляючи таким чином на проживання. Вказана обставина також свідчить про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення. На думку сторони обвинувачення, до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків, які передбачені пунктами 1, 5ст.177 КПК, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати через те, що ОСОБА_5 має незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що безперешкодно може виїхати зі свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , особисту поруку не можливо застосувати, оскільки на даний час жодна особа, яка б заслуговувала на довіру, із відповідною заявою до органу досудового розслідування не зверталась, заставу, як основний запобіжний захід, неможливо застосувати через те, що органу досудового розслідування не відомий фінансовий стан підозрюваного ОСОБА_5 а крім того, жоден громадянин не звернувся із заявою про можливість внесення такої застави на відповідний депозитний рахунок; домашній арешт неможливо застосувати, враховуючи те, що ОСОБА_5 має незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він може виїхати зі свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. Отже, на думку сторони обвинувачення, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також надасть змогу запобігти спробам останнього переховуватись від слідства і суду, а також вчиненню нових злочинів. З огляду на викладене, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з дати його фактичного затримання.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, просять таке задовольнити, оскільки обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, які зазначені у клопотанні, просять врахувати, що у відношенні ОСОБА_5 вже знаходиться у Рахівському районному суді на розгляді інше кримінальне провадження, при цьому він наразі підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення, що є підтвердженням ризиків, наведених у клопотанні. Отже, на їх думку, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, зокрема домашнього арешту, але якщо суд все- таки прийде до думки про задоволення клопотання, то просить визначити підозрюваному грошову заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя встановив, що 10.07.2024 були внесені відомості до ЄРДР за №0000445 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання, збут бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, де вказано, що до СВ Рахівського РВП з СКП Рахівського РВП надійшов рапорт про те, що громадянин ОСОБА_11 за грошові кошти збуває на території Рахівського району боєприпаси.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 був затриманий о 14:00 год 02.09.2024.

ОСОБА_5 03.09.2023 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

У судовому засіданні досліджені документи, надані стороною обвинувачення в обґрунтування повідомленої ОСОБА_5 підозри, а саме: витяг з ЄРДР, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протокол добровільної видачі зброї від 06.08.2024 та 02.09.2024, висновок експерта №СЕ-19/109-24/11645-ВТХ від 19.08.2024, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину від 06.08.2024, протокол огляду місця події від 02.03.2024, протокол огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів.

Досліджені документи свідчать про те, що дійсно могли мати місце факти носіння, зберігання, придбання, передача чи збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також дають підстави для висновку щодо можливої причетності ОСОБА_5 до цих дій, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, дають підстави вважати, що повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри).

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином та за яке передбачено покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Зокрема суд враховує те, що у відношенні ОСОБА_5 вже перебуває кримінальне провадження про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, яке наразі зупинене, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час мобілізації. Наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, за який передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі, отже є доведеним, що усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує за даний злочин, перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення відповідальності.

Також є ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі продовжуватиме вчиняти інші кримінальні правопорушення, адже останній на даний час ніде не працює та не має жодних доходів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні протягом короткого проміжку часу двох кримінальних правопорушень спрямованих на збут боєприпасів за грошові кошти, заробляючи таким чином на проживання.

З огляду на викладене, взявши до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, та те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме змогу перешкоджати досудовому розслідуванню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, прихожу до переконання, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, отже до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже інші запобіжні заходи, з огляду на викладене вище, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Межі розміру застави залежать від установленого кримінальним законом ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Відповідно до частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави ще не обирався та й відповідно ним не порушувався, злочин, в якому він підозрюється, не належить до тих, які унеможливлюють застосування застави, тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу, встановлену ст. 182 КПК України, оскільки обставини даного кримінального правопорушення, обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, вказують на те, що застава гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та водночас не буде завідомо непомірним тягарем для нього. Злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до категорії тяжких злочинів, тому межі розміру застави передбачені частиною 5 статті 182 КПК України встановлені від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2024 року встановлено на рівні 3028 гривень. Отже, на переконання слідчого судді, застава у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде забезпечувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків та не становитиме для нього надмірного тягаря.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не судимого, непрацюючого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 14:00 год 01.11.2024.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 заставу в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, зокрема на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0018501.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , у зв`язку з внесенням застави, він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 01 листопада 2024 року.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу органу досудового розслідування чи суду;

3. повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк до 01 листопада 2024 року.

У разі невиконання зазначених вище обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу визначити до 14:00 год 01 листопада 2024 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1