1-в/205/655/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення засудженого від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання засудженого, відповідно до якого останній просить привести у відповідність його покарання, у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В судове засідання прокурор, представник установи виконання покарань не з`явились, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК), не є перешкодою для розгляду подання у їх відсутність. Від засудженого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК.

Суд, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом повного складання призначених покарань за вироком Добропільського міськрайонного суду від 15.10.2020 за ч. 2 ст. 389 КК, призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі та зараховано покарання, відбуте повністю за вироком Добропільського міськрайонного суду від 15.10.2020 за ч.2 ст.389 КК України. На підставі ст. 71 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.03.2019 року, яке було замінено ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.10.2019 року у вигляді 70 годин громадських робіт, з урахуванням ст. 72 КК остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців 4 днів позбавлення волі.

Так, вказаним вироком ОСОБА_3 засуджено за те, що він, разом з іншим співучасником злочину, 18.10.2019 року близько 03 годин 00 хвилин, викрав майно потерпілого ОСОБА_4 на суму 3579,00 грн., а також 18.10.2019 року близько 21.00 годин викрав майно потерпілого ОСОБА_4 на суму 2516 гривень.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2019 рік в сумі 1921 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2021 році складала 960 грн. 50 коп.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2019 році становила 1921 грн.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 , згідно з вироком Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2024 року перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, у зв`язку з чим клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 2, 372, 537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення його від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1