СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5380/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 15.01.2023, за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді 02.08.2024 надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000018 від 15.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території м. Черкаси та Черкаської області, діяла злочинна організація, учасники якої діючи умисно та з корисливих мотивів, займаються незаконним придбанням зберіганням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах по всій території України.

Так, вказану злочинну організацію разом з іншими організаторами, було створено ОСОБА_6 , який керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, маючи надійний канал поставки наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, створив та очолив стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах по всій території України.

Так, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій, а саме те, що вчиняє злочини, за які передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі так і конфіскацією майна, а також той факт що відповідно до вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.05.2019, останньому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави частини майна, яке є власністю засудженого, навмисно право власності на майно та грошові кошти, оформлював на ОСОБА_4 , з якою поєднаний спільним побутом.

Так, проведеним оглядом мобільного телефону ОСОБА_4 було встановлено, що на ньому є реквізити криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX на електронному мультивалютному криптогаманці НОМЕР_2, який відкритий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обслуговується компанією Tether Limited.

Відповідно інформації отриманої з ДПС України за період часу з І кварталу 2019 року по 4 квартал 2023 року ОСОБА_4 отримала дохід у розмірі 251172 грн., що не відповідає сумі розміщеній на зазначеному електронному мультивалютному крипто гаманці.

Cторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на віртуальні активи криптовалюти, які належать ОСОБА_4 , оскільки вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання.

Представник власника майна в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказавши на те, що у клопотанні необґрунтовано необхідність накладення арешту, у зв`язку з чим, просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.01.2023 за № 0000018.

10.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України та останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В подальшому, 12.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, таким чином останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 11.01.2024 за місцем мешкання ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2024 було проведено обшук автомобіля "Lexus LX 500D", д/н НОМЕР_1 за участю ОСОБА_4 . Під час проведеного обшуку було в тому числі вилучено мобільний телефон останньої з мультивалютним криптогаменцем з наявними на ньому реквізитами криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX, який відкритий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обслуговується компанією Tether Limited.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Звертаючись до суду прокурор просить накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження майна, що є речовим доказом і буде підлягати конфіскації.

Однак, матеріали клопотання не містять письмових доказів, що таке майно належить підозрюваному у кримінальному провадженні і відносно нього можуть бути застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження (заходи кримінально-процесуального примусу) це передбачені кримінально-процесуальним законом процесуальні засоби державно-правового примусу, що застосовуються уповноваженими на те органами (посадовими особами), які здійснюють кримінальне провадження, у чітко визначеному законом порядку стосовно осіб, котрі залучаються до кримінально-процесуальної діяльності, з метою досягнення дієвості кримінального провадження (для запобігання та припинення неправомірних дій, забезпечення виявлення та закріплення доказів тощо).

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні і було здобуто внаслідок вчинення злочину.

Однак, матеріали клопотання не містять достатніх доказів на підтвердження зазначених обставин і такі твердження суперечать фактичним обставинам, що є предметом досудового розслідування.

Щодо такої підстави накладення арешту на вилучене майно, як забезпечення конфіскації як виду покарання, то слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Конфіскація майна (ст. 59 КК України) полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій КК України.

З наведеного слідує, що тут головною ознакою майна, що підлягає арешту, є належність його певній особі, а не безпосередній зв`язок з вчиненням злочину. У цьому разі арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Тобто арешту підлягає майно, належне особі, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У свою чергу, власником віртуальних активів є ОСОБА_4 , що не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_4 є співмешканкою ОСОБА_6 , криптогаманець якої використовував останній у своїй злочинній діяльності.

Згідно положень ст.368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям у шлюбі є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, або законом.

Однак, доказів перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у шлюбі не має. Відтак, за відсутності рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу майно у вигляді віртуальних активів на криптогаманці не може вважатись спільною сумісною власністю та відповідно не може бути предметом конфіскації як виду покарання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає правових підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, а саме на віртуальні активи криптовалюти оскільки прокурором не доведено, що вказане майно є речовим доказом, а саме є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження або є майном, яке підлягає конфіскації.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 15.01.2023 р., а саме на віртуальні активи криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX на електронному мультивалютному криптогаманці НОМЕР_2, який відкритий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обслуговується компанією Tether Limited, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1