Дата документу 22.08.2024 Справа № 333/2316/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/521/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2316/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Владикавказ Північно-Осетинської Автономної РСР (СРСР), зареєстрований у АДРЕСА_1 республіки Північна Осетія Аланія Російської Федерації, проживає у АДРЕСА_2 (військова частина АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України,

ВСТАНОВИЛА

За обставин детально викладених у вироку, ОСОБА_8 було визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

А саме у вироку вказано, що в ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф та окупацією частини території України, в тому числі АДРЕСА_4 , починаючи з 26.02.2022 року представники збройних сил рф створили на вказаній тимчасово окупованій території власну окупаційну адміністрацію, додатково створивши так звану «військову комендатуру м.Мелітополь», яка знаходилась у адміністративному приміщенні будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , військовим комендантом якої було призначено представника збройних сил рф, а саме: командира тактичної групи « НОМЕР_1 окремої ордена Жукова бригади оперативного призначення» (далі 22 ОБрОН), військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч № НОМЕР_2 ), Військ національної гвардії рф полковника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у своїй протиправній діяльності, з метою конспірації та ухилення від кримінальної відповідальності використовує позивний «Сайгон».

Так, у невстановлений під час судового розгляду час, але не пізніше 27.02.2022 року, ОСОБА_8 , будучи представником збройних сил рф та водночас займаючи посаду так званого «військового коменданта» окупаційної адміністрації АДРЕСА_4 , використовуючи свою військову посаду та незаконно отримані в результаті збройної агресії рф відносно суверенітету та територіальній цілісності України владні повноваження на тимчасово окупованій території, діючи умисно, в порушення законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, за попередньою змовою з групою невстановлених під час судового розгляду осіб з числа представників збройних сил і збройних формувань, силових відомств та спецслужб рф, розробив злочинний план, направлений на запровадження політики держави-агресора рф на тимчасово окупованій території Запорізької області, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом вчинення умисних дій, пов`язаних із застосуванням насильницьких дій, небезпечних для життя і здоров`я цивільних осіб, що призводять до сильних страждань, посягають на людську гідність, достовірно знаючи, що надмірна жорстокість у війні, грубе нехтування її законами і звичаями суперечить встановленому відповідними міжнародними нормативними актами порядку ведення війни.

У подальшому, не пізніше 20.05.2022 року, більш точні дата та час судовим розглядом встановлено не було, ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, діючи умисно, з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, який серед іншого передбачав виявлення, перевірку та залякування, здійснення впливу усіма можливими способами та засобами, у тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я в момент його застосування, а також дій, які пригнічують гідність особи та призводять до сильних страждань патріотично налаштованих осіб, які своєю активною громадянською проукраїнською позицією, можуть заважати впровадженню та реалізації окупаційної політики держави-агресора рф, усвідомлюючи, що реалізувати раніше розроблений злочинний план самостійно не в змозі, підшукав та залучив до його втілення підпорядкованих та підлеглих йому невстановлених військовослужбовців збройних сил і збройних формувань рф, відносно яких здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні. Вказаним особам ОСОБА_8 надав наказ відстежувати переміщення територією м.Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області громадянки України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка тимчасово виконувала обов`язки директора ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» та була цивільної особою у розумінні зазначених у вироку Конвенцій з метою обмеження у подальшому її конституційних прав та свобод.

21.05.2022 року, приблизно о 09 год. 30 хв., на виконання раніше наданого ОСОБА_8 наказу, невстановлені під час судового розгляду військовослужбовці збройних сил та формувань рф на вулиці Інтеркультурній у м.Мелітополі (в районі міського автовокзалу №1) зупинили транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ ML 280 CDI», чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 під керуванням останнього, на пасажирському сидінні, якого перебувала ОСОБА_9 .

Після чого, того ж дня 21.05.2022 року, о 09 год. 33 хв., ОСОБА_8 використовуючи абонентський номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а саме: « НОМЕР_4 », під час телефонної розмови з абонентом з номером оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а саме: « НОМЕР_5 », який використовував невстановлений в ході судового розгляду військовослужбовець збройних сил збройних формувань рф на ім`я « ОСОБА_11 » (позивний « ОСОБА_12 »), перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в порушення законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, достовірно знаючи, що він, за попередньою змовою групою невстановлених осіб, фактично здійснює насильство над життям та гідністю цивільної особи, що перебуває під захистом, діючи умисно, наказав своїм підлеглим із числа невстановлених збройних сил і формувань рф, які перебувають в його безпосередньому підпорядкуванні, здійснити незаконне затримання та доставлення ОСОБА_9 до так званої «військової комендатури м.Мелітополь», яка знаходилась в адміністративному приміщенні будівлі за адресою: АДРЕСА_4 .

Після чого, на виконання зазначеного наказу ОСОБА_8 , під наглядом невстановлених озброєних військовослужбовців збройних сил рф ОСОБА_9 на автомобілі марки «MERSEDES-BENZ ML 280 CDI» з д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 та у супроводі двох бронетранспортерів типу «БТР» було доставлено за вищевказаною адресою.

Того ж дня, 21.05.2022 року, приблизно о 10-00 год., потерпілу ОСОБА_9 , на виконання наказу ОСОБА_8 , було поміщено до переобладнаного однокімнатного приміщення на першому поверсі так званої «військової комендатури м.Мелітополь», строком до 18-00 год. 26.05.2022 року, тим самим здійснивши незаконне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, де невстановлені особи з числа військовослужбовців збройних сил та формувань, силових відомств та спецслужб рф її незаконно утримували, застосовуючи при цьому заборонені міжнародними нормативними актами, вказаними у вироку, методи морального примусу, які мають ознаки заподіяння сильного морального страждання, образливого і нелюдського поводження, що принижує гідність особи, а саме: утримання її у приміщенні з постійно увімкненим світлом, у задушливому просторі без доступу до свіжого повітря, без належного забезпечення питною водою та їжею, відсутністю облаштованого санвузла та засобів гігієни, а також будь-якого обладнаного для відпочинку місця, з подальшим проведенням неодноразових допитів у нічний час, що у свою чергу не дозволяло ОСОБА_9 спати.

Таким чином, ОСОБА_8 у період часу з 21.05.2022 року по 26.05.2022 року (включно), діючи умисно, з власних ідеологічних мотивів, направлених на впровадження та реалізацію окупаційної політики держави-агресора, а також реалізації окремих рішень представників окупаційної адміністрації на тимчасово окупованій території Запорізької області, перебуваючи на окупованій території м.Мелітополь Запорізької області, діючи у межах раніше розробленого злочинного плану, користуючись своєю військовою посадою та керівним становищем, у тому числі в окупаційній владі, у порушення законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за попередньою змовою групою осіб, здійснив незаконне затримання, викрадення та у подальшому незаконне ув`язнення цивільної особи, що перебуває під захистом громадянки України ОСОБА_9 без попереднього судового рішення з подальшим застосуванням до неї насильства над життям й особистістю, а саме: образливого та принизливого поводження, що призвело до заподіяння сильних страждань, тобто вчинення діянь, не виправданих воєнною необхідністю, що заборонені міжнародним правом стосовно цивільного населення, а також віддання наказу про вчинення таких дій.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК, як порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також віддання наказу про вчинення таких дій. Йому призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що під час досудового розслідування та судового розгляду не здобуто жодних переконливих доказів, які б підтверджували вину у пред`явленому ОСОБА_8 обвинуваченні і оцінка яких була б позбавлена обґрунтованих сумнівів щодо доведеності участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Жоден із свідків не підтвердив, що саме ОСОБА_8 надав наказ на затримання потерпілої ОСОБА_9 . Допитана потерпіла ОСОБА_9 також не вказувала на причетність ОСОБА_8 до її затримання, тримання у підвалі та участі під час її допитів. Зазначив, що не було встановлено належність мобільного телефону саме обвинуваченому, стороною обвинувачення не доведено, що саме ОСОБА_8 здійснював розмови з невстановленими особами, фонетична експертиза не проводилась.

Повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 публікувалась відповідно до вимог ст.323 КПК на офіційному веб-сайті апеляційного суду, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр».

Однак, до суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, причин неявки не повідомляв та клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не заявляв.

Враховуючи те, що судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (inabsentia), та з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду матеріалів справи без участі обвинуваченого, однак за участі його захисника.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції також не з`явилась, про дату, час і місце апеляційного розгляду була повідомлена належним чином. Отже відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК апеляційний суд вважав за можливе провести апеляційний розгляд без участі потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечила проти скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність жодних переконливих доказів, які б підтверджували вину у пред`явленому ОСОБА_8 обвинуваченні, повністю спростовуються сукупністю наявних у провадженні, належних і допустимих доказів, зібраних органами досудового розслідування та досліджених судом. Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним судом перевірено, що будь яких порушень процесуального закону під час руху кримінального провадження на всіх стадіях процесу, які були б підставою для визнання доказів неналежними чи недопустимими не виявлено.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілої, свідків та дані протоколів слідчих дій.

Зокрема, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 надала показання про те, що після повномасштабного вторгнення російських військ на територію України з 06.03.2022 року у приміщенні ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійної освіти», в якому вона займала посаду в.о. директора, був розміщений гуманітарний штаб для роздачі гуманітарної допомоги. Вдень 04.04.2022 року біля будівлі вказаного закладу зупинився БТР російських військовослужбовців, після чого декілька з них зайшли до її кабінету та зняли прапор України з будівлі закладу, вона просила не кидати його на землю та запропонувала забрати прапор та залишити у себе. Військовослужбовець зазначив, що з цим питанням їй необхідно до їхнього керівника і наказав їй сідати до БТР та їхати з ними до так званої «комендатури». Вона відмовилася їхати у БТР та сіла до свого автомобілю, в який разом з нею сіли три військовослужбовця зі знитим прапором. Приїхавши до так званої «комендатури», розташованої за адресою: АДРЕСА_5 чи 28, на її питання, хто є їхнім керівником, один з військовослужбовців зазначив, що їй необхідно до «Сайгона», але у той день, вона так і не знайшла останнього, а прапор залишився у військовослужбовців рф.

20.05.2022 року її сина ОСОБА_13 затримали на автомобілі, якій їй належав за тоноване скло та доставили до так званої «комендатури», звідки їй подзвонив ОСОБА_14 та попрохав привести довіреність на керування цим автомобілем. Коли вона під`їхала та почала спілкуватися з військовослужбовцями рф біля приміщення «комендатури» зупинився військовий автомобіль, з нього вийшов російський військовослужбовець, підійшов до неї і запитав: «У Вас якісь проблеми?». У той момент вона відчула, що це керівник так званої «комендатури», тому і запитала його: «Ви «Сайгон»?», на що цей військовослужбовець підняв свої затемнені окуляри і відповів питанням: «Звідки така інформація?». Потім вона побачила, як з приміщення «комендатури» вийшов той військовослужбовець рф, який повідомляв їй, хто саме є «комендантом» і запитав у неї: «Це знову ти?». Після цього, він звернувся до військового, який у неї питав з приводу проблем, зазначивши: «Це саме та жінка, яка Вас розшукувала та хотіла, щоб ми їй повернули прапор». «Сайгон» (як вже було встановлено пізніше) її запитав, чи не передумала вона отримувати прапор України, на що вона відповіла, що була б дуже вдячна за це. Після таких слів «Сайгон» зазначив: «З такою позицію ОСОБА_15 необхідно терміново збирати речі і виїжджати, якщо встигнете це зробити», розвернувся і направився у приміщення так званої «комендатури».

У подальшому, військовослужбовець, який їй повідомляв, хто саме є «комендантом» та якого вона там зустріла, сфотографував документи на автомобіль, на якому пересувався її син та документи на автомобіль, на якому приїхала вона.

21.05.2022 року вона їхала в автомобілі разом з чоловіком ОСОБА_10 та їх зупинили люди у військовій формі рф, повідомили, що вони з чоловіком затримані і наказали слідувати за ними. Коли під`їхали до приміщення «комендатури», військовослужбовці рф наказали під направленими на них автоматами вийти з транспортного засобу, що вони з ОСОБА_10 і здійснили. Після цього, хтось із військовослужбовців наказав віддати їй усі речі чоловіку і зайти до приміщення вказаної будівлі. Все це супроводжувалося з направленням на неї автоматичної зброї тими військовослужбовцями, які там перебували, тому вона підкорилася. Приміщення так званої «комендатури» було старим холодним одноповерховим будинком. Її завели у камеру №4, розташовану на першому поверсі, яка собою представляла перероблений кабінет з перегородкою з юсб-матеріалу з металевими дверима та трьома дерев`яними столами 70-х років з часу СРСР і відром у куточку для справляння природних потреб. Вікон у кімнаті не було, вони були закладені цеглою. Жодного санвузлу, душу у цій камері не було, на стелі цілодобово горіла лампочка. Площа камери була, приблизно 3х3 метра. Вона, коли прийшла до себе, почала грюкати у двері, щоб їй повідомили, чому її затримали та тримають у камері. Через деякий час, на її стук двері відкрив військовий рф, який в її бік висловився нецензурними словами, наказав закрити рота та погрожував, що якщо вона буде так продовжувати себе вести, то їй буде ще гірше і закрив двері. Перебувала вона у камері в таких умовах, приблизно з 10-00 год. 21.05.2022 року до 18-00 год. 26.05.2022 року. Лише 24.05.2022 року, до неї у камеру зайшов військовослужбовець, який зазначив, що у неї у камері неприємний запах, після чого надав їй можливість взяти відро, вийти на вулицю, вилити з відра, що там було, набрати чистої води та знову завів у камеру. Потім, ще 25.05. та 26.05.2022 року їй дозволяли аналогічним чином міняти воду у відрі. Тобто на вулицю її випускали тричі, приблизно по п`ять хвилин. За вказаний період часу їжу їй жодного разу не приносили, один раз на добу їй приносили склянку чаю, спала вона на столі. Її син привозив їжу, але вона від неї відмовилася, так як у неї у камері не було навіть туалету. Усю їжу, яку їй привозили, військовослужбовці рф забирали собі. Вночі до неї приходи двоє чоловіків, скоріше за все, працівники фсб рф або можливо військовослужбовці рф, які влаштовували допит і таким чином заважали їй спати. Тримаючи її у таких умовах, військовослужбовці рф фактично принижували її гідність та поводилися не так як це мають робити з людиною, яка нічого не порушувала. Під час допиту «Сайгон» не був присутнім, а 26.05.2022 року, коли її відпускали останній зайшов до камери та запитав: «Ти змінила свої погляди?», на що вона відповіла, що лише бажає додому. Після цього, «Сайгон» наказав своєму підлеглому подзвонити її чоловіку, щоб останній приїхав та забрав її з так званої «комендатури».

Також зазначила, що під час досудового розслідування слідчий з нею проводив слідчі дії, на яких вона з наданих їй фотографій впізнала «Сайгона», його обличчя вона запам`ятала надовго і зможе впізнати на цей час і впізнати його голос.

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.06.2022 року потерпіла ОСОБА_9 впізнала чоловіка на фото №2 (яким згідно довідки є ОСОБА_8 ) як військовослужбовця збройних сил РФ з позивним «Сайгон», який заходив до неї у камеру під час її перебування у комендатурі у м.Мелітополі.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 пояснив, що дійсно у травні 2022 року їх з дружиною ОСОБА_16 на належному йому автомобілі зупинили військовослужбовці рф, повідомили про їх затримання, зазначивши, що це розпорядження «коменданта», та у супроводі двох бронетранспортерів доставили до приміщення так званої «комендатури», де ОСОБА_17 помістили у камеру, а його відпустили, забравши автомобіль, документи та ключі від нього.

За показаннями свідка ОСОБА_18 (голови Мелітопольської районної ради Запорізької області) 27.02.2022 року, приблизно о 14-00 год., він приїхав до приміщення Мелітопольської районної ради, де йому представили як коменданта м.Мелітополя російського військового, віком, приблизно 50 років, невисокого зросту з залисинами, з позивним «Сайгон» з ім`ям та по-батькові ОСОБА_19 . У той час «Сайгон» перебував у військовій формі з назвою «мох». Підлеглі до останнього зверталися як «товариш полковник». У подальшому, він дізнався, що «Сайгон» це полковник російської національної гвардії. В подальшому, так звана «комендатура м.Мелітополя» переїхала на АДРЕСА_5 . У цьому приміщенні була облаштована кімната для зберігання зброї та окремі кабінети. Потім, йому повідомляли, що зазначені кабінети російські військові переробили на камери, в яких тримали мешканців м.Мелітополя. У період з 27.02.2022 року по 10.03.2022 року він кожного дня мінімум один раз на день, зустрічався із «Сайгоном» як комендантом м.Мелітополя. Коли він приїжджав до приміщення так званої «комендатури», просив, щоб до нього вийшов комендант і завжди до нього виходила одна й та сама особа «Сайгон» або ОСОБА_19 .

Також зазначив, що роздачу української гуманітарної допомоги мешканцям м.Мелітополя організовувала потерпіла ОСОБА_9 . На його думку, такі її дії свідчили про те, що у м.Мелітополі продовжує діяти українська влада і це певним чином дратувало окупаційну владу. Тому, затримання ОСОБА_9 та її утримання, у тому числі, він пов`язує із такою діяльністю потерпілої.

Також свідок пояснив, що під час досудового розслідування слідчий проводив з ним певні слідчі дії і надавав фотографії певних осіб, на яких він впізнав «Сайгона», якого називали комендантом м.Мелітополя.

Відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.06.2022 року свідок ОСОБА_18 впізнав чоловіка на фото №2 (яким згідно довідки є ОСОБА_8 ) як військовослужбовця збройних сил РФ з позивним «Сайгон», про якого він надавав показання під час допиту.

Оглядом інформації мережі Інтернет встановлено, що: на сайті «росгвардия.гов.ру» 23.06.2019 року о 13 год. 49 хв. опублікована інформація про те, що ОСОБА_20 полку росгвардії виповнилося 19 років, на одній із світлин на вказаному сайті мається фотознімок командира частини росгвардії ОСОБА_8 ; на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » міститься історія військової частини № НОМЕР_6 тульської регіональної суспільної організації ветеранів внутрішніх військ рф, де зазначено, що майор ОСОБА_8 був нагороджений урядовою нагородою медаллю «За мужність»; в соціальній мережі «Вконтакте» розміщено сторінку ОСОБА_8 , м. Ліпецьк з фотографіями останнього.

За результатами виконаного доручення слідчого від 12.08.2022 року в автоматичній системі «російський паспорт» федеральної міграційної служби рф наявна інформація, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, який народився у м.Владикавказ Північно-Осетинської Автономної РСР (СРСР), є командиром тактичної групи « НОМЕР_1 окремої ордена Жукова бригади оперативного призначення» військової частини НОМЕР_7 НОМЕР_2 Національної гвардії російської федерації, зареєстрований за адресою: російська федерація, республіка Північна Осетія Аланія, АДРЕСА_1 , проживає за адресою: військова частина АДРЕСА_6 ). ОСОБА_8 з моменту окупації був призначений на посаду коменданта міста Мелітополь, має позивний «Сайгон». Використовує термінали стільникового зв`язку: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 .

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж встановлено, що абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_8 аназиває себе «комендантом м.Мелітополя» з позивним «Сайгон», а абоненти, з якими він розмовляє також називають його «Сайгоном» та « ОСОБА_21 ». Крім того, вказаним протоколом встановлено, що абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_8 розповідає, що йому вже набридла жінка директор 24 училища (Леся), яка просила, щоб їй віддали прапор, який зняли, та пропонує «упакувати» її, та, в подальшому, надає наказ доставити цю затриману жінку до «комендатури» та помістити її в окрему камеру, нікого до неї не пускати та не давати їжі та води.

Під час дослідження вказаних аудіозаписів в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що на усіх аудіозаписах, крім аудіозапису під №1 вона впізнає голос особи, яку вона знає як «коменданта м.Мелітополя» з позивним «Сайгон».

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На переконання колегії суддів, вони відповідають вимогам ст.ст.84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК.

Суд першої інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст.94 КПК з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст.91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що жоден із свідків не підтвердив, що саме ОСОБА_8 надав наказ на затримання потерпілої, а також про те, що потерпіла ОСОБА_9 не вказувала на причетність ОСОБА_8 до її затримання, тримання у підвалі та участі під час її допитів, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, свідок ОСОБА_18 детально пояснив суду події, які відбувалися у м.Мелітополі після повномасштабного вторгнення російських військ на територію України, зокрема з його показань вбачається, що військове керівництво рф, яке на той час контролювало м.Мелітополь представило військовослужбовця із спеціальним званням «полковник» із позивним «Сайгон» з ім`ям та по-батькові « ОСОБА_19 » як керівника так званої «комендатури м.Мелітополя», тобто «коменданта». У подальшому, впродовж 27.02.2023 року-10.03.2022 року свідок бачив «Сайгона» кожного дня без балаклави, окулярів та головного убору. Враховуючи кількість та час цих зустрічей, свідок ОСОБА_18 безсумнівно впізнав ОСОБА_8 як «коменданта м.Мелітополя» з позивним «Сайгон».

Потерпіла ОСОБА_9 також повідомила про дві зустрічі з військовослужбовцями рф, під час яких спочатку дізнавалася про те, що «комендантом м.Мелітополя» є військовослужбовець з позивним «Сайгон», а, у подальшому, двічі спілкувалася із вказаною особою. При цьому, «Сайгон» перебував без балаклави та знімав сонцезахисні окуляри при спілкуванні з нею. ОСОБА_9 при дослідженні аудіозаписів телефонних розмов абонента, який представлявся «комендантом м.Мелітополя» та «Сайгоном», якого співрозмовники аналогічно називали «Сайгоном» та ОСОБА_21 , безсумнівно зазначила, що голос цього абонента належить військовослужбовцю рф з позивним «Сайгон».

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що під час затримання його та дружини ОСОБА_9 один із військовослужбовців зазначив, що це розпорядження «коменданту м.Мелітополя».

Таким чином, є безсумнівним той факт, що саме ОСОБА_8 як «комендант м.Мелітополя» віддав наказ на затримання ОСОБА_9 . У колегії суддів відсутні жодні сумніви щодо достовірності наданих показань потерпілою та свідками.

При цьому колегія суддів звертає увагу на зміст аудіорозмов, зафіксованих у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, під час яких абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_8 називає себе «комендантом м.Мелітополя» з позивним «Сайгон», а абоненти, з якими він розмовляє також називають його «Сайгоном» та « ОСОБА_21 ». Також абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_8 розповідає, що йому вже набридла жінка директор 24 училища, яка просила, щоб їй віддали прапор, який зняли, та пропонує «упакувати» її, при цьому зазначаючи, що її звуть ОСОБА_22 . В подальшому, після повідомлення абоненту з номером мобільного телефону НОМЕР_8 про затримання по орієнтуванню жінки вказаний абонент надає наказ доставити цю затриману жінку до «комендатури» та помістити її в окрему камеру, нікого до неї не пускати та не давати їжі та води.

Також слід відмітити, що потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_18 впізнали ОСОБА_8 як військовослужбовця рф з позивним «Сайгон», який був представлений як «комендант АДРЕСА_4 ». Фотографія ОСОБА_8 , яка була використана під час впізнання потерпілій та свідку, була отримана у мережі Інтернет і відсутні сумніви, що на ній зображений саме ОСОБА_8 .

Аналіз зібраних доказів свідчить, що хоча ОСОБА_8 особисто не допитував потерпілу, про що звертав увагу захисник в своїй апеляційній скарзі, проте саме він надавав наказ своєму підлеглому про затримання та утримання ОСОБА_9 у в окремій камері так званої «комендатури м.Мелітополя», зазначивши, при цьому, щоб до неї нікого не пускали, на давали їй їжі та води, що свідчить про негуманне ставлення до цивільної особи.

Твердження захисника про те, що не було встановлено належність телефону саме обвинуваченому, є безґрунтовними, оскільки інформація про належність номеру мобільного телефону ОСОБА_8 міститься в автоматичній системі «російський паспорт» федеральної міграційної служби рф, в якій зокрема вказані всі його анкетні та персональні дані.

З цього приводу є неспроможними й доводи захисника про недоведеність того, що саме ОСОБА_8 здійснював розмови з невстановленими особами. Більш того, в суді першої інстанції після дослідження аудіозаписів телефонних розмов потерпіла з впевненістю вказала, що впізнає голос особи, яку вона знає як «коменданта м.Мелітополя» з позивним «Сайгон».

Таким чином, особу обвинуваченого було встановлено та верифіковано у сукупності як показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_18 , так і іншими письмовими доказами, що були ретельно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та перевірені колегією суддів апеляційного суду.

При наведених вище доказах, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні дій щодо жорстокого поводження з цивільним населенням, які порушують закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також віддання наказу про вчинення таких дій, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК.

Порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4