Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/224/2024 Справа № 641/6067/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

встановив:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданні вказано, що засуджена відбуває покарання в ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)».

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджена за ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст.357, ч.1 ст. 70 КК України, до п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України 28.10.2023 року, розмір шкоди на загальну суму 1890 грн.00 коп.

Станом на день розгляду подання відповідальність за дії ОСОБА_4 передбачена ст. 51 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Засуджена та представник установи виконання покарання у поданих до суду заявах просили розглядати клопотання за їх відсутності, проти задоволення подання не заперечували.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року, ОСОБА_4 призначено покарання- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі: за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч.3 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно з вищевказаним вироком кримінальне правопорушення, злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України вчинений 28.10.2023 року, загальна вартість майна, яке було предметом крадіжки, становить 1890 грн. 00 коп.,

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни дост. 51 КУпАП(Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1ст. 51 КУпАП(у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП(у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинила у 2023 році щодо майна на загальну суму 1890 грн.00 коп..

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність заст. 185 КК України у 2023 році , становив 2684 грн..

На підставі вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння передбачене ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого було засуджено ОСОБА_4 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням-злочином, оскільки вартість майна, за викрадення якого остання була засуджена за ч.4 ст.185 КК України вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року

При цьому суд саме звільняє засуджену від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Керуючись ст. 5, КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ухвалив:

Подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року

Роз`яснити засудженій, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, вона не може бути звільнена, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженою за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді ДВОХ років обмеження волі; за ч.3 ст. 357 КК України до покарання у виді ОДНОГО року обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді ДВОХ років обмеження волі.

Направити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджену вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року, час слідування під вартою до виправного центру, на підставі ст.58 КВК України, за правилами п. б ч.1ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня її прибуття та постановки на облік в виправний центр за місцем відбуття покарання.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати засудженій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до строку відбування покарання час її перебування під вартою - з моменту фактичного затримання, а саме з 04.03.2024 року по день її звільнення з-під варти у виправному центрі включно, із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Після прибуття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виправного центру звільнити її з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1