Справа № 333/141/24
Провадження №1-кп/333/509/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Запоріжжя Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали по об`єднаному кримінальному провадженню №0001085 від 11.07.2023 року, №0000471 від 25.03.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, зі слів одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В межах даного кримінального провадження, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зі строком дії до 13.10.2024 р. До зазначеного строку, суд не має можливості розглянути цю справу, в зв`язку з неявкою потерпілого та свідка, які не допитані судом.

Процесуальний прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ще на 60 діб, обґрунтовуючи його тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому цього запобіжного заходу, а саме, що він може переховуватися від суду та вчинити новий злочин.

Процесуальний прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник просили розглянути дане клопотання прокурора на розсуд суду.

Вислухавши пояснення процесуальних прокурорів, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали судового кримінального провадження, суд приходить до висновку прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Обвинувачений в межах цього кримінального провадження обвинувачується, зокрема і у вчиненні тяжких корисливих злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі понад 5 років.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року (п. 36) ЄСПЛ вказав, «…Суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року)…».

Відповідно до пункту 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, «…Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів. Суд визнає, що з огляду на серйозність обвинувачень, висунутих проти заявника, органи влади мали підстави вважати, що існування такого ризику було встановлено із самого початку. Однак, Суд неодноразово наголошував, що тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення..».

ОСОБА_5 не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, проміжки між судимостями незначні. Дані обставини вказують, що злочинна діяльність є основним джерелом доходу у обвинуваченого.

Постійне місце проживання обвинуваченого знаходиться на тимчасово окупованій рф території. Стійкі соціальні зв`язки у обвинуваченого відсутні.

Вищевказані обставини в сукупністю з тяжкістю можливого покарання вказують на те, що ризики вчинення обвинуваченим нового тяжкого корисливого злочину, а також переховування ним від суду, не зникли та не зменшилися. Інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть ефективно запобігти існуючим ризикам.

Протипоказань щодо перебування в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, у обвинуваченого немає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Підстав для зміни раніше визначеного розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: з 10.10.2024 року по 08.12.2024 року із можливістю внесення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень 00 копійок).

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у час та день, визначений судом, уповноваженим здійснювати судове провадження у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, де мешкає обвинувачений, без дозволу суду, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження;

- повідомляти суд, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії даної ухвали до 08.12.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1