Справа №211/3239/24 Провадження № 1-кп/211/483/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 11.02.2022 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-

встановив:

рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровськоїх області №2-1560/2008 від 25.02.2008 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано до сплати аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дитини ОСОБА_7 , починаючи стягнення з 16 січня 2008 року і до досягнення сином повнолітня, про що 14.03.2008 видано виконавчий лист №2-1560/2008.

На підставі виконавчого листа №2-1560/2008 від 14.03.2008 року, державним виконавцем державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №9024780 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно боржника ОСОБА_6 на користь стягувача ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 , достовірно знаючи про необхідність виплати присуджених судом аліментів з моменту набрання законної сили рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи кримінально протиправний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, з 01.07.2009 почав злісно ухилятись від сплати аліментів.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим державним виконавцем про можливе настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, будучи працездатним, не маючи протипоказань до роботи за станом здоров`я, без поважних причин офіційно не працював та не вживав заходів для офіційного працевлаштування, у центр зайнятості з приводу постановки на облік працездатних осіб не звертався, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів та про зміну місця проживання державного виконавця жодного разу не повідомляв, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини в періоди часу з 01.07.2009 по 30.11.2009; з 01.01.2010 по 31.08.2010; з 01.03.2011 по 31.08.2011; з 01.10.2011 по 31.12.2011; з 01.02.2012 по 30.06.2012; з 01.08.2012 по 31.03.2013; з 01.10.2013 по 31.12.2013; з 01.02.2014 по 30.04.2014; з 01.09.2014 по 31.01.2016; з 01.07.2016 по 30.09.2016; з 01.11.2016 по 30.11.2018; з 01.01.2020 по 31.03.2020; з 01.06.2020 по 31.10.2023; з 01.12.2023 по 30.04.2024, що свідчить про злісне ухилення від сплати аліментів.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вказаним рішенням суду, у ОСОБА_6 протягом зазначених періодів перед ОСОБА_7 утворилась заборгованість із виплати аліментів в сумі 278 329,99 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

В суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, підтвердив своїми показаннями обставини, що викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно має на утриманні сина ОСОБА_8 . Причина заборгованості по аліментам - відсутність роботи. Він працює сезонно і тому має таку заборгованість по аліментам. Зазначив, що буде намагатись знайти постійну роботу з тим, щоб своєчасно сплачувати аліменти та погасити існуючий борг. Наразі спілкування із сином не підтримує, оскільки останній не перебуває в країні.

Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Визнавши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України за ознаками: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, під наглядом у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, ураховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичних обставин та його наслідків, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді обмеження волі в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 164 КК України із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.3 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Резолютивна частина вироку проголошена 13.08.2024 року відповідно до положень ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1