ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4466/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2288/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000737 від 02.06.2023, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2024 року у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено, клопотання прокурора задоволено та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів в Держаній установі «Харківський слідчий ізолятор», тобто до 08 грудня 2024 року. Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 10.10.2024, ухвалити нову, якою обрати йому запобіжний захід, що не пов`язаний із ізоляцією від суспільства. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суду не надано жодного підтвердження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України. Посилання суду на ту обставину, що у справі не досліджено докази та не допитано свідків є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні прямі докази, які б вказували на його винуватість. За таких обставин, підстави впливати на свідків відсутні. Вказує, що досліджені по справі докази вказують на його непричетність до злочину, потерпіла зазначила, що це не обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження. Крім того, суду була надана письмова заява ОСОБА_8 , яка не заперечує проти проживання обвинуваченого у її домоволодінні. Необгрунтованим є посилання суду на тези з практики ЄСПЛ, які є шаблонними. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційні вимоги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного. Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

Суд першої інстанції зазначив, що на теперішній час докази у справі не досліджені, свідки не допитані, посилався на дані, що характеризують особу обвинуваченого, надав оцінку письмовій заяві ОСОБА_8 щодо її згоди на проживання ОСОБА_6 у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у належному їй на праві власності домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, встановити вищевказану особу в судовому засіданні не вдалося можливим, у зв`язку з відсутністю у неї документів з фотокарткою, що посвідчують її особу. Наведені обставини вказують, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого їх не спростовують. Колегією суддів не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б гарантували належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у випадку його звільнення з-під варти, в разі застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Щодо доводів обвинуваченого про відсутність прямих доказів його вини та про його непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, з посиланням на показання потерпілої, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Переглядаючи в порядку статті 422-1 КПК України ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції при перевірці ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не досліджує докази, які має досліджувати суд першої інстанції під час здійснення судового провадження, не надає наперед оцінки зібраним доказам, в тому числі і показанням допитаних свідків, потерпілої, у зв`язку із чим вищенаведені доводи обвинуваченого є передчасними та мають бути перевірені саме судом першої інстанції в сукупності з іншими доказами під час судового провадження.

З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування ухвали суду та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2024 року залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: