Провадження № 11-сс/4808/394/24
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_7 на неправомірні дії органу досудового розслідування та посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська щодо закриття кримінального провадження,

за участю прокурора ОСОБА_8

заявника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на неправомірні дії органу досудового розслідування та посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська щодо закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що нормами КПК України не передбачено повторний розгляд справи за аналогічними обставинами, за результатами якої вже винесено рішення суду про відмову у її задоволенні, яке не скасоване в апеляційному порядку, а також враховуючи, що відомості зазначені у скарзі не відповідають дійсним обставинам, оскільки ОСОБА_7 уже оскаржував вказану постанову у судовому порядку, тобто останньому було відомо про наявність оскаржуваної постанови, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з неповнотою судового розгляду та неповнотою проведених слідчих, процесуальних дій.

Вважає, що його скарга підлягає до задоволення і справу необхідно направити в суд першої інстанції на розгляд.

Зазначає, що процесуальним прокурором за період ведення підслідності вчинено три кримінальні правопорушення, що вплинуло на неправосудні ухвали судочинства, а саме: те що його допитали в якості свідка, а не потерпілого; докази отримані з медико-соціальної експертизи не розглядались в якості речових доказів; при прийнятті постанови про визначення підслідності та об`єднання матеріалів досудових розслідувань допущено ряд порушень.

Наголошує, що як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції в супереч закону ухвалювали неправосудні рішення, а постанова про закриття провадження була прийнята без наведення відповідних мотивів.

Також вказує, що судом першої інстанції було неправомірно відхилено клопотання про допит осіб та дослідження доказів, для підтвердження обставин, з`ясування яких могло мати значення для ухвалення законного рішення.

Під час апеляційного розгляду:

- заявник ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважають її безпідставною.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вказані питання регламентуються статтями 303-308 КПК України. Предмет оскарження визначений чітко та є вичерпним переліком.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Під час розгляду апеляційної скарги з`ясовано, що ОСОБА_7 оскаржував постанову про закриття кримінального провадження № 0005048 від 29 жовтня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16 серпня 2023 року, яка залишена без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на постанову слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження №0005048 від 29 жовтня 2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України, - відмовлено.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16 серпня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, залишено без змін.

Також, відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_7 на дії прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час досудових розслідувань кримінальних проваджень; відновлення досудового розслідування, скаржнику відмовлено у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та визначено суб`єктів оскарження рішень.

Так, відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною другою статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Законодавець передбачив вичерпний перелік випадків, які утворюють процесуальні підстави відповідно до норм ст. 303 КПК України, для звернення з певною скаргою і передбачив можливість оскарження не будь-якого рішення слідчого, дізнавача або прокурора, а лише певних їх видів, перелік яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказаними ухвалами встановлено, що органом досудового розслідування були проведені усі необхідні слідчі дії, допитані свідки, виконані вказівки процесуального прокурора. Встановлено, що орган досудового розслідування всебічно та повно дослідив обставини кримінального провадження, виявив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, в межах своєї компетенції вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин події кримінального правопорушення.

Нормами КПК України не передбачено винесення такого рішення як повернення скарги у зв`язку з повторністю звернення особи з питання, яке вже було вирішено слідчим суддею по суті.

На думку суду апеляційної інстанції слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, щослідчий суддя не може розглядати аналогічну скаргу, якщо така вже була вирішена по суті слідчим суддею, колегією суддів апеляційної інстанції в іншій справі, оскільки такий розгляд буде порушувати принцип юридичної визначеності.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку порушує принцип правової визначеності.

Відповідно до п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» зазначено, що ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що скарга ОСОБА_7 не підлягала задоволенню, оскільки нормами КПК України не передбачено повторний розгляд справи за аналогічними обставинами, за результатами якої вже винесено рішення суду про відмову у її задоволенні, яке не скасоване в апеляційному порядку.

Крім того відомості зазначені у скарзі не відповідають дійсним обставинам, оскільки ОСОБА_7 уже оскаржував вказану постанову у судовому порядку, тобто останньому було відомо про наявність оскаржуваної постанови.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_7 на неправомірні дії органу досудового розслідування та посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська щодо закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5