УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 та його зхаисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001042 від 25.08.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вигода Крижопільського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 25.08.2024, більш точний час події слідством не встановлено, у світлий час доби, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування легковим автомобілем «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9. а) «Правил дорожнього руху» України (далі Правил) (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п.2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин».

Приблизно о 14:49 год., після оформлення адміністративних матеріалів працівниками УПП в Одеській області за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_4 , проявляючи приступну недбалість, знов приступив до керуванням вказаного автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та став здійснювати рух по сухому дорожньому покриттю автодороги сполученням «Київ Одеса», по ділянці між 453км та 454км автодороги Одеського району Одеської області, з боку м. Київ у напрямку м. Одеса.

Продовжуючи рух, та проїжджаючи не регульовану ділянку проїзної частини вул. Перемоги, водій ОСОБА_7 , діючи у порушення вимог п.п. 1.5., 2.3 б), 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу, в умовах не обмеженої видимості, рухаючись по асфальтованому сухому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги сполученням «Київ Одеса», на якій організований рух транспортних засобів в три смуги у кожному напрямку, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що даний маневр буде безпечним, під впливом алкогольного сп`яніння не врахував дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_4 не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, що виразилось у кримінальній протиправній недбалості, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, при виконанні повороту праворуч в районі дорожнього знаку «454км», втратив контроль над керуванням керованого транспортного засобу, в результаті чого, допустив неконтрольований виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини праворуч, де сталось перекидання автомобіля під час наїзду на штучний металевий паркан для огородження меж проїзної частини і подальший рух по ґрунтовому узбіччі у некерованому стані.

В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , 1957 року народження, від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 10.1. та 12.1. «Правил дорожнього руху України» знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті пасажира похилого віку ОСОБА_8 .

За вищевказаних обставин, 26.08.2024 ОСОБА_4 затримано органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, просив врахувати міцність соціальних зв`язків підзахисного, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину. Крім того, ОСОБА_4 визнає свою провину у повному обсязі, щиро кається у скоєному. Адвокат ОСОБА_5 просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою;

-підозрюваний підтримав думку захисника, з повідмоленою йому підозрою згоден, зазначив, що скоїв інкримінований йому злочин не навмисно, щиро кається у вчиненому та визнає свою провину;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 26.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правропрушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2024 та план - схемою до нього; випискою з ЄО № 5439 від 25.08.2024; проходження медичного огляду з тестуванням у лікарні на алкоголь «test Drager» від 25.08.2024 о 21:35 год.; протоколом огляду транспортного засобу, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння тяжкого кримінального правопорушення, який призвів до загибелі особи, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопопрушення та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків у вигляді загибелі особи, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_4 був добре знайомий із потерпілим, який загинув. В подальшому представник потерпілого/особа, яка буде визнана потерпілим у данному криімнальному провадженні буде допитана безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, відповідно до чого слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілого, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що у судовому засіданні підозрюваним було повідмолено, що потерпілий протягом 15 (п`ятнадцяти) років проживав спільно з його родиною, інших близьких родичів він не має. Вказане, на думку слідчого судді, не нівелює у повному обсязі існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте знижує його рівень.

Водночас, слідчий суддя вважає необґрунтованими стороною обвинувачення твердження щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 з підозрою погоджується та щиро кається у скоєному. Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що вказаний ризик у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, його дії несли за собою погрозу для всіх учасників дорожнього руху та призвели до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001042 від 25.08.2024 відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.10.2024, з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1