Справа № 742/2092/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/705/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0002013 від 04 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0002013 від 04 грудня 2018 року, процесуальні витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, враховуючи складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих адвокатом до суду документів, їх значення для спору, порівнюючи з сумою гонорару у розмірі 10000 грн, суд вбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) суми гонорару з легітимною метою, та з огляду на визначені практикою ЄСПЛ принципи, та виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлена представником потерпілої сума правничої допомоги є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а тому підлягає стягненню з ОСОБА_7 у заявленому розмірі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду кримінального провадження потерпіла та її представник подали клопотання про стягнення процесуальних витрат на правничу допомогу тільки з ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2023 року. Згідно вказаної ухвали суд першої інстанції в її мотивувальній частині вказав на необхідність задоволення відшкодування витрат на правничу допомогу, однак, у резолютивній частині такі витрати не стягнув. В подальшому потерпіла та її представник вказану ухвалу не оскаржували. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що заявником та її представником у клопотанні від 1 грудня 2023 року про розподіл процесуальних витрат документально не доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме, не надано суду договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, детальний опис робіт. Також вважає, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції фактично внесено зміни до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, яка набрала законної сили.

Заслухавши доповідача, позицію ОСОБА_7 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора щодо необхідності відмови у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і

В силу п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України,витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч.1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, що визначає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд ухвалює обвинувальний вирок у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Твердження апелянта про незаконність судового рішення першої інстанції колегія суддів вважає хибним.

Таке підтверджується висновком про застосування норми права, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17, де зазначається, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, процесуальних витрат, понесених потерпілим у зв`язку з здійсненням кримінального провадження, не є заходом покарання чи кримінальної відповідальності, а тому посилання апелянта на те, що таке рішення суду першої інстанції нівелює інститут звільнення від кримінальної відповідальності, на думку суду апеляційної інстанції, не є слушним.

При прийнятті такого рішення колегія судів також враховує, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито за нереабілітуючих підстав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0002013 від 04 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Твердження апелянта про ненадання підтверджуючих витрат документів прямо спростовується матеріалами кримінального провадження, згідно яких, представництво інтересів потерпілої ОСОБА_8 здійснював адвокат ОСОБА_9 на підставі ордера на надання правничої допомоги та договору про надання правової (правничої) допомоги від 19 січня 2023 року, а відповідно до акту виконаних робіт, загальна вартість їх становить 10000 грн., які ОСОБА_8 сплатила захиснику по договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2023 року, що підтверджується довідкою про отримання грошових коштів.

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для скасування оскарженого судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року, якою задоволено клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0002013 від 04 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4