Справа № 309/1496/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/950/20 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утримання двох неповнолітніх дітей, уродженця с. Залари Іркутської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в 2 роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 не обирався.

Цивільного позову по кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази: транспортний засіб автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter 213», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 ухвалено повернути власнику;

- мопед марки "RIGA" без номерних знаків, який повернуто на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 ухвалено повернути потерпілій ОСОБА_9 ;

- відеозапис з камер відеоспостереження на CD- диску ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження №0000459 внесеного до ЄРДР від 15.05.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

15 травня 2020 року о 14 години 49 хвилин по АДРЕСА_2 , напроти приміщення аптеки "Аптека 24", ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 213», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи маневр виїзду на смугу руху, не впевнився у безпечності руху, створив небезпеку для руху водія мопеду марки "RIGA", без номерних знаків - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , яка настала з такої відстані, що водій мопеда - ОСОБА_10 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Невідповідність дій водія ОСОБА_7 технічним вимогам п.п.1.5;10.1; та 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу», «перевага») Правил дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді: перелому кісток склепіння черепу; перелому кісток основи черепу; крововиливу під м`які покриви голови; крововиливи під м`яку мозкову оболонку; дрібнокрапкових крововиливів у речовину головного мозку; синців - лівої орбітальної ділянки, правої орбітальної ділянки, лівої вушної раковини; садна - нижньої третини правої гомілки по зовнішній поверхні, скроневої ділянки зліва, спинки носа, тильної поверхні правої кисті.

За вказаний кримінальний злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 286 КК України.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості покарання. Зазначає, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням, всупереч вимогам ч.2 ст.374 КПК України, не навів у вироку переконливих підстав, які б давали можливість такого звільнення. Разом з тим, вказав, що суд, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, також звільнив його і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахувавши положення ст.77 КК України. Просить суд, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

На апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення, в яких вказав, що вказана апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що вказані приписи закону та докази, які характеризують обвинуваченого, правомірно та законно були враховані судом при винесенні вироку. Вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та справедливим, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину злочин тяжкий, особу винного характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, висновок органу пробації згідно якого виправлення ОСОБА_7 є можливим без позбавлення волі та не становить високу небезпеку для суспільства. Просить суд вирок суду відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала частково доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки в частині призначення ОСОБА_7 покарання та оцінка доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Загальні засади призначення покарання регламентовані ст. 65 КК України, ними суд зобов`язується при призначенні покарання керуватися зокрема положеннями Загальної частини цього Кодексу , також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Стаття 77 Кримінального кодексу України передбачає застосування додаткових покарань у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням , а саме: у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 9 Судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як те зазначається в оскаржуваному вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, при цьому застосував положення ст. 75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Вказані висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають положенням закону, загальним принципам призначення покарання.

Також суд першої інстанції, зважив на те, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає не тільки основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а й обов`язкове додаткове - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Отже, суд першої інстанції, призначив ОСОБА_7 також і додаткове покарання у виді керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Від відбування додаткового покарання суд ОСОБА_7 також звільнив на підставі ст. 75 КК України, - з випробуванням.

Разом із тим, беручи до уваги наведені вище вимоги закону, положення Пленуму ВСУ, у цьому випадку звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не допускається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора визнані такими, що заслуговують на увагу і знаходять своє підтвердження.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання зміні з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в 2 роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді