У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0001193, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням в кримінальному провадженні №0001193, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Ужгородської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001193 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 06.06.2024 до Чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , невідома особа здійснила пошкодження автомобіля марки «Mercedes» моделі «CLS 350» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом підпалу.

21.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Apple IPhone 15 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Vivo»; мобільний телефон «Apple IPhone 11» фіолетового кольору; мобільний телефон «Apple IPhone» сірого кольору в розовому чохлі; які упаковано до спец. пакету НПУ №PSP2143719;

- ноутбук «Apple Macbook» моделі «А2681»; планшет чорного кольору в сірому чохлі «TCL»; які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR3061252;

- флеш карта білого кольору із надписом «Департамент культури і туризму» упаковано до спец. пакету НПУ №WAR0001084;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz EQS580» д.н.з. НОМЕР_3 , яке упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

Прокурор зазначає, що вказані вище виявлені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення злочину і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

При цьому зазначає, що враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

У клопотанні містяться покликання на ст. 2, ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170, ч. 10 ст. 170 КПК України.

При цьому прокурор зазначає, що вилучене в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 належать третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись ст. ст. 36, 64-2, 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор просить:

задовольнити дане клопотання та накласти арешт на речі, які були вилучені 21.08.2024 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільний телефон «Apple IPhone 15 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Vivo»; мобільний телефон «Apple IPhone 11» фіолетового кольору; мобільний телефон «Apple IPhone» сірого кольору в розовому чохлі; які упаковано до спец. пакету НПУ №PSP2143719;

ноутбук «Apple Macbook» моделі «А2681»; планшет чорного кольору в сірому чохлі «TCL»; які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR3061252;

флеш карта білого кольору із надписом «Департамент культури і туризму» упаковано до спец. пакету НПУ №WAR0001084;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz EQS580» д.н.з. НОМЕР_3 , яке упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

Від представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , надійшли письмові заперечення на клопотання про арешт тимчасово вилученого майно.

Так, адвокат зазначає, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 21.08.2024 року працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/10390/24, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук така була надана з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, мобільних телефонів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, одяг на якому збереглися сліди паливно-мастильних матеріалів, чорнових записів, чеки та квитанції, щодо придбання паливно-мастильних матеріалів, фотознімки автомобіля марки «Mercedes CLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Apple IPhone 15 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Vivo»; мобільний телефон «Apple IPhone 11» фіолетового кольору; мобільний телефон «Apple IPhone» сірого кольору в розовому чохлі, які упаковано до спеціального пакету НПУ №PSP2143719; ноутбук «Apple Macbook» моделі «А2681»; планшет чорного кольору в чохлі «TCL», які упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR3061252; флеш-карту білого кольору із надписом «Департамент культури і туризму», яку упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR0001084; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz EQS580», д.н.з. НОМЕР_4 , яке упаковано до паперового конверту НПУ СУ.

Адвокат вказує на те, що в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 , останній було надано статус свідка і остання була допитана в якості свідка де надала органу досудового розслідування покази з приводу обставин кримінального правопорушення та проведеного обшуку. ОСОБА_5 , не повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а також у вчиненні будь-яких інших кримінальних правопорушень в рамках цього кримінального провадження.

Як вказано у запереченнях вилучені речі є її власністю та ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення взагалі не мають.

Сторона захисту вважає, що вказане клопотання є необгрунтоване, зі змісту самого клопотання не встановлено мету накладення арешту, не встановлено, для чого саме такі речі вилучені та потребують накладення на них арешту, також не встановлено які саме сліди кримінального правопорушення зберегли на собі вилучені речі і які з них були знаряддям вчинення злочину. Окрім того до клопотання не долученого жодного доказу, щодо необхідності у застосуванні арешту.

Адвокат вважає, що орган досудового розслідування мали достатньо часу зокрема з 21.08.2024 року для здійснення всіх необхідних слідчих дій з вилученими речами.

Окрім того у запереченнях вказано на те, що обшук було надано з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, мобільних телефонів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, одяг на якому збереглися сліди паливно-мастильних матеріалів, чорнових записів, чеки та квитанції, щодо придбання паливно-мастильних матеріалів, фотознімки автомобіля марки «Mercedes CLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 . Жодних із перелічених в ухвалі на проведення обшуку речей у ОСОБА_5 , в ході обшуку вилучено не було.

Адвокат також вказує на те, що ОСОБА_5 надала працівникам поліції необхідні паролі телефонів для розблокування і перевірка таких могла бути здійснена під час проведення обшуку на предмет відношення таких до вчинення злочину. Щодо вилучення ноутбуку, планшету, флеш-карти та свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, то взагалі таке рішення слідчого було нічим не обґрунтовано та для сторони захисту є незрозумілим, адже згідно ухвали на проведення обшуку, дозвіл на відшукання та вилучення таких речей відсутній.

Керуючись ст.ст. 170-175 КПК України представник власника майна просить: клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 22.08.2024 року поданого в рамках кримінального правопорушення відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193 про накладення арешту, відмовити в цілому та повернути тимчасово вилучені речі:

мобільний телефон «Apple IPhone 15 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Vivo»; мобільний телефон «Apple IPhone 11» фіолетового кольору; мобільний телефон «Apple IPhone» сірого кольору в розовому чохлі, які упаковано до спеціального пакету НПУ №PSP2143719;

ноутбук «Apple Macbook» моделі «А2681»; планшет чорного кольору в чохлі «TCL», які упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR3061252;

флеш-карту білого кольору із надписом «Департамент культури і туризму», яку упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR0001084;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz EQS580», д.н.з. НОМЕР_4 , яке упаковано до паперового конверту НПУ СУ їх власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або її представнику за договором або дорученням.

Прокурор у судовому засіданні просив накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Власник майна, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася.

Представник власника майна, у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, а вилучене у ході обшуку майно що належить ОСОБА_5 , повернути. Просив при розгляді клопотання врахувати подані ним письмові заперечення.

Заслухавши пояснення прокурора та представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Ужгородської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001193 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 06.06.2024 до Чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , невідома особа здійснила пошкодження автомобіля марки «Mercedes» моделі «CLS 350» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом підпалу.

21.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Apple IPhone 15 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Vivo»; мобільний телефон «Apple IPhone 11» фіолетового кольору; мобільний телефон «Apple IPhone» сірого кольору в розовому чохлі; які упаковано до спец. пакету НПУ №PSP2143719; ноутбук «Apple Macbook» моделі «А2681»; планшет чорного кольору в сірому чохлі «TCL»; які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR3061252; флеш карта білого кольору із надписом «Департамент культури і туризму» упаковано до спец. пакету НПУ №WAR0001084; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz EQS580» д.н.з. НОМЕР_3 , яке упаковано до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.

Згідно ч. 6 ст. 236 КПК України, слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, долати системи логічного захисту, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті.

Якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Особи, які володіють інформацією про зміст комп`ютерних даних та особливості функціонування комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, можуть повідомити про це слідчого, прокурора під час здійснення обшуку, відомості про що вносяться до протоколу обшуку.

Як вбачається зі змісту ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, такий було надано з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, мобільних телефонів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, одяг на якому збереглися сліди паливно-мастильних матеріалів, чорнових записів, чеки та квитанції, щодо придбання паливно-мастильних матеріалів, фотознімки автомобіля марки «Mercedes CLS 350», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно постанови слідчого виявлені та вилучені речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадження. Поряд з цим, у вказаній постанові не вказано жодних критеріїв визначених ст. 98 КПК України, яким відповідають вилучені речі та майно.

Звертаючись до суду із клопотання про арешт майна, прокурор вказує, що виявлені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення злочину і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії та, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою: забезпечення збереження речових доказів, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що належного обґрунтування накладення арешту на вилучене у ОСОБА_7 майно клопотання не містить. Прокурором не вказано яким із критеріїв ст. 98 КПК України, відповідає вилучене в ході обшуку майно в судовому засіданні також.

При цьому, у судовому засіданні представником власника майна вказувалось на те, що ОСОБА_7 у якої вилучено мобільні телефони надала пароль необхідний для його розблокування. Чим власне надала доступ до інформації що міститься в ньому. Вказані обставини зазначені в протоколі про проведення обшуку також.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в цьому кримінальному провадженні необхідність у накладенні арешту на майно пояснюється тим, що в органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності в розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Накладаючи арешт на майно з підстав, передбачених п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, оскільки винесення постанови про визначення майна речовим доказом не може бути єдиною підставою для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, прокурор в клопотанні вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не наводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного та не обґрунтовує мету накладення арешту.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

На вимогу володільця особа, яка здійснює тимчасове вилучення комп`ютерних систем або їх частин, залишає йому копії інформації з таких комп`ютерних систем або їх частин (за наявності технічної можливості здійснення копіювання) з використанням матеріальних носіїв володільця комп`ютерних систем або їх частин. Копії інформації з комп`ютерних систем або їх частин, які вилучаються, виготовляються з використанням технічних засобів, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів володільця із залученням спеціаліста.

Дія абзацу п`ятого цієї частини не поширюється на випадки, якщо обіг інформації заборонено законом. Дія абзацу п`ятого цієї частини поширюється на інформацію з обмеженим доступом у частині, що не суперечить встановленому законодавством порядку обігу та захисту такої інформації.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачено порядок зняття інформації із технічних програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту…

Разом із тим прокурором ні в клопотання, ні в судовому засіданні під час розгляду такого не доведено наявність вказаних в абз. 2 ч.3 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Окрім того, клопотання не містить відомостей щодо призначення в рамках вказаного кримінального провадження судових експертиз, для забезпечення проведення яких є необхідність у застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт вилученого майна, зокрема електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах.

Також прокурор не обґрунтовував своє клопотання необхідністю проведення експертиз з вилученим майном. Наразі, за період часу з якого було вилучено майно, а саме двох тижнів, жодні слідчі дії та маніпуляції з таким майном не були проведені, не зважаючи на наявність групи слідчих з 18 слідчих в такому кримінальному провадженні.

При цьому, за відсутності обмеження доступу системами логічного захисту такого майна, можливо було скопіювати всю необхідну інформацію, або за наявності підстав та необхідності провести експертизи (саме такі дії щодо забезпечення електронних доказів передбачені абз. 3, 4 ч.2 ст.168 КПК України) та повернути майно.

Також, долучені до клопотання про арешт майна матеріали не містять доказів, які б пояснювали неможливість здійснення органом досудового розслідування копіювання інформації, що міститься у вилучених мобільних телефонах, комп`ютерної техніки враховуючи той факт, що власником майна доступ до них під час проведення обшуку не обмежувався.

Таким чином, вилучення і арешт комп`ютерної техніки та мобільних телефонів, що не має процесуальної необхідності є незаконним та таким що порушує гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.4 ст.41 Конституції України право власності заявника.

Також, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не були встановлені обставини, які б свідчили про необхідність надання вилучених мобільних телефонів, комп`ютерної техніки разом із інформацією, яка на них міститься, для проведення експертного дослідження, як необхідної умови для їх подальшого утримання органом досудового розслідування (оскільки з`ясовано, що доступ до вмісту мобільних телефонів не обмежувався системою логічного захисту). Вилучені у ході обшуку мобільні телефони та комп`ютерна техніка не є об`єктами, отриманими в результаті вчинення кримінального правопорушення, не є засобами чи знаряддями його вчинення у прямому розумінні, що могло би бути підставою для його вилучення та подальшого арешту. Доказів протилежного прокурором у ході розгляду клопотання про арешт майна слідчому судді надано не було.

Доданий до клопотання про арешт майна протокол обшуку не містить відомостей про відшукання у ході огляду мобільних телефонів, комп`ютерної техніки ОСОБА_7 інформації, яка стосується обставин цього кримінального провадження.

На думку слідчого судді, орган досудового розслідування мав можливість забезпечити отримання необхідних, на його переконання, відомостей, які могли б бути використані як докази у кримінальному провадженні, безпосередньо під час проведення обшуку, іншим, менш обтяжливим для власників майна шляхом, без обмеження їх права власності.

За таких обставин, правових підстав для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_7 мобільні телефони, комп`ютерної техніки слідчий суддя не вбачає, у зв`язку з недоведеністю прокурором необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, як і необхідності його подальшого утримання органом досудового розслідування.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, з огляду на вказане вище, слідчий суддя не вбачає правових підстав для арешту майна, з огляду на те, що прокурором не доведено, що дані речі є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що необхідність такого зумовлена необхідністю проведення судових експертиз, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0001193, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1