УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/859/24

1-в/609/32/2024

17 жовтня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шумськ подання начальника Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 02.08.2024,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 звернулася до Шумського районного суду Тернопільської області із поданням про вирішення питання, про звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування подання начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 посилалася на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначені дії, відповідно до Закону №3886-IX від 18.07.2024, є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність відповідно до ст. 51 КУпАП. За злочини чи правопорушення в частині адміністративного та кримінального законодавства, сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року, та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку. На час вчинення ОСОБА_6 протиправних дій, мінімальна сума заволодіння чужим майном, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, повинна становити не менше 2684 гривень, оскільки неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342 грн. (2684 грн. розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х 2 = 2684 грн. Оскільки згідно вироку суми грошових коштів, якими незаконно заволодів ОСОБА_6 становлять 930 грн, 930 грн, 915,74 грн, 886,20 грн, 915,74 грн, 915,74 грн, тобто за кожним окремим епізодом сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже, на засудженого розповсюджується дія Закону України №3886-IX від 18.07.2024, а вказані протиправні дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами КУпАП. Ураховуючи викладене, просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Шумського районного суду від 02.08.2024.

Начальник Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_8 в судовому засіданні подання підтримала із вказаних підстав.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши представника органу пробації, прокурора, перевіривши доводи подання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 02.08.2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з положеннями ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація заволодіння майном, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становив 2684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2023 році) ОСОБА_6 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 02.08.2024 року, вартості майна, яким заволоділа особа, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 2684 грн. (1342 х 2= 2684).

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 за період з січня по липень 2023 року завдав майнової шкоди Товариству Червоного Хреста України на загальну суму 5493,42 грн., які були зайво виплачені за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, якими останній заволодів шляхом обману, тобто сума завданої шкоди є більшою від 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2023 році, то відповідальність за вчинені ним діяння не підпадає під ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна, а відтак караність такого діяння законом не усунена.

Суд звертає увагу, що засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення. А всі діяння, винним у вчиненні яких визнаний ОСОБА_6 , вчинені ним з єдиним умислом, шляхом вчинення аналогічних діянь впродовж певного періоду часу та відносно одного і того ж потерпілого.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст.5 КК України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення подання.

На підставі викладеного, ч. 1, 3 ст.5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Кременецького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_9