Справа № 627/761/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Краснокутську кримінальне провадження № 0000135від 20.06.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, військовозобов`язаного, працюючого різноробочим в ПП «ЄТАЛОН», неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 20.06.2024 у нічний час, приблизно о 00:30 годин, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайшли до будинку ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де перебувала остання разом з рідним братом ОСОБА_8 , які відпочивали. В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, з метою розважитися, умисно, з хуліганських спонукань та явної неповаги до установлених норм поведінки у суспільстві, нехтуючи і показуючи свою зневагу до елементарних правил моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпідставно почав голосно кричати у будинку, в якому вже спала ОСОБА_7 , внаслідок чого остання прокинулася, а ОСОБА_4 , схопивши дерев`яну швабру, почав стукати нею по підлозі, та ганяти ОСОБА_7 зі шваброю в руках, при цьому ображав та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Після чого, заради розваги, тримаючи швабру обома руками, наніс ОСОБА_7 4 удари робочою частиною швабри в область тулуба, ОСОБА_7 захищаючись, спереду себе виставила обидві руки і удари прийшлися по передпліччях обох рук, відтак, їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна передпліччя, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/45-КК/24 від 26.06.2024 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно з П.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6).

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 взяв велосипед, який знаходився у коридорі будинку, і почав їздити на ньому по кімнатам, вмикав та вимикав світло в коридорі, при цьому на зауваження ОСОБА_7 припинити хуліганські дії не реагував.

Вважаючи, що цього замало, ОСОБА_4 , помітивши, що ОСОБА_7 лежала у ліжку оголена, почав за допомогою швабри скидати з неї ковдру і знімати свої дії на свій мобільний телефон «Редмі Нот 9», та ганяти ОСОБА_7 , яка була оголена, по будинку та по двору. Хуліганські дії ОСОБА_4 тривали 25-30 хвилин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 296 КК України визнав повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердив. Пояснив, що влітку 2024 року вночі, точної дати та часу не пам`ятає, він разом з друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заради розваги зайшли в будинок, за адресою : АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , яка в той час вже спала. Обвинувачений зазначив, що взяв дерев`яну швабру і почав стукати нею по підлозі, та ганяти ОСОБА_7 , при цьому ображаючи її брутальною лайкою. Потім, знову ж таки заради розваги взяв велосипед та почав їздити по коридору будинку ОСОБА_7 , яка просила його припинити свої дії, однак він не реагував. Вважаючи цього замало, побачивши, що ОСОБА_7 оголена лежить у своєму ліжку, почав за допомого швабри скидати з неї ковдру, знімаючи це на телефон. В подальшому, заради розваги, тримаючи швабру, наніс ОСОБА_7 чотири удари по передпліччю обох рук. Зазначив, що наразі з потерпілою примирився, попросив у неї вибачення, які остання прийняла та вибачила його. У скоєному щиро розкаюється, запевнив, що надалі подібної поведінки не допускатиме.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Таким чином, беручи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , той факт, що він не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому проступку, доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у психіатра та у нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, компрометуючих матеріалів селищна рада на нього не має, на утриманні неповнолітніх дітей немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини під час розгляду справи в суді, правдивій розповіді про обставини скоєного правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, про що він особисто зазначив у судовому засіданні.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), наявність обтяжуючої обставини, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді трьох років обмеження волі, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 2 /два/ роки, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- дерев`яну швабру, яка знаходиться в камері схову СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути за належністю ОСОБА_7 ;

- ДВД диск з відеофайлами та фото, які перебувають у матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1