Справа №639/4531/24
Провадження №1-кп/639/410/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 18 березня 2024 року за №00000288 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, не одруженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185КК України,-:

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 26.03.2024 у нічний час доби більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, достеменно знаючи про те, що в Україні введений воєнний стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, цілеспрямовано прибув до залізничних колій, що розташовані поблизу адреси: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна, з метою вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу адреси: АДРЕСА_1 , де побачив на коліях металеві болти з гайками у кількості 12 штук, та металеві накладки у кількості 11 штук, належні виробничому підрозділу «Харківська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця, акціонерному товариству «Українська залізниця»

Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, в умовах воєнного стану, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання майнової шкоди виробничому підрозділу «Харківська дистанція колії», таємно, шляхом демонтування деталей від колій заволодів металевими болтами з гайками у кількості 12 штук, та металевими накладками у кількості 11 штук, загальною вартістю 788 гривень 59 копійок.

Після цього, ОСОБА_4 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав виробничому підрозділу «Харківська дистанція колії» представником якого є ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 788 гривень 59 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 3128/24 від 20.06.2024.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_4 відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 05.05.2024 близько 20 год. 00 хв., більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, перебував поблизу адреси: АДРЕСА_2 , в салоні автомобіля марки «FIAT» саме в той час у ОСОБА_4 виник єдиний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна, шляхом вільного доступу у період воєнного стану.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в автомобілі марки «FIAT» побачив в салоні на передньому сидінні автомобіля мобільний телефон марки «Oukitel-C21 64 Gb» у корпусі бірюзового кольору, який залишив там його знайомий ОСОБА_6 та використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Oukitel-C21 64 Gb» у корпусі бірюзового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 2513 грн. 30 коп. який належить ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 , майнової шкоди на загальну суму 2513 грн. 30 коп що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 5234/24 від 20.05.2024.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, про часткове закриття провадження по справі відносно ОСОБА_4 щодо викрадення чужого майна (крадіжки) у зв`язку з законом про декриміналізацію крадіжок, який встановлює відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині крадіжки майна, та підтримав клопотання прокурора.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК. Відповідно наданоими до суду заявами останні просили розглядати справу без їх участі.

Також, відповідно до ст.56 КПК України брати участь у судовому засіданні - це право, а не обов`язок потерпілого і його представника у кримінальному провадженні, перелік його прав не є вичерпним і не обмежується лише цією статтею, тому суд, порадившись на місці, розглянув вказане клопотання за їх відсутності.

Судом обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження за фактом крадіжки.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ця сума в 2024 році становить 3028 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що: «5. Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна перевищувала 302,8 грн.).

Тоді як розмір викраденого обвинуваченим ОСОБА_4 майна згідно обвинувального акту становить за епізодом від 26.03.2024 788, 59 грн., від 05.05.2024 2513 грн., що станом на день розгляду провадження судом в частині крадіжки майна може бути лише підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.51 КУпАП.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 4 ст.284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1 цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, якою в ч.3 визначено таке: «3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, 372, 479-2 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Кримінальне провадження №№00000288 від 18.03.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України (за епізодом від 26.03.2024 та епізодом від 05.05.2024) - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1