КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/11248/23

Суддя в суді першої інстанції: Вознюк С.М.

Провадження № 3-зв/824/13/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши заяву про самовідвідсудді Київського апеляційного суду Сітайло Олени Миколаївни у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, з оплатним вилученням транспортного засобу марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. (а.с. 15-16).

Не погодившись з вказаною постановою, 11 січня 2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Рибарук М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с. 30-56).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2024 року для розгляду апеляційної скарги визначено головуючу суддю Сітайло О.М. (а.с. 60).

Під час апеляційного розгляду суддя-доповідач Сітайло О.М. заявила самовідвід, який мотивувала тим, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у її неупередженості щодо розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, оскільки суддя Сітайло О.М. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 проживають в одному населеному пункті безпосередньо у близькій територіальній локації (сусіди), що обумовлює спільну соціально-побутову сферу (а.с. 114).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року вирішення заяви про самовідвід судді Сітайло О.М. передано судді-доповідачу Левенцю Б.Б. (а.с. 115).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про самовідвід, суд дійшов до висновку про задоволення заявленого суддею самовідводу з наступних підстав.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), та аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважував, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Рада суддів України у пункті 4 рішення від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Нормами КПК визначено, що суддя не може брати участі у розгляді справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Заявлений суддею-доповідачем Сітайло О.М. самовідвід, мотивований тим, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у її неупередженості щодо розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, оскільки суддя Сітайло О.М. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не тільки проживають в одному населеному пункті, а й перебувають безпосередньо у близькій територіальній локації, є сусідами, що зважаючи на можливість (необхідність) щоденного спілкування, спільного вирішення побутових та інших питань, обумовлює спільну соціально-побутову сферу, що само по собі уже може викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо об`єктивності (неупередженості) судді - доповідача Сітайло О.М. (а.с. 114).

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що суддею Сітайло О.М. заявлено самовідвід, а також для виключення навіть найменших сумнівів у тому, що справа була розглянута суддею який міг бути необ`єктивним (упередженим), вважаю, що заява про самовідвід судді Сітайло О.М. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід судді Сітайло Олени Миколаївни - задовольнити.

Матеріали справи (№ 359/11248/23) по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець