Дата документу 30.05.2024 Справа№ 334/4385/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/4285/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/489/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, одружений, проходить військову службу, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 .

Процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_6 , згідно вимог ст.58 КВК України, ухвалено обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у виді застави, залишено до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 24 квітня 2023 року до 17 травня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Скасовано арешт майна, згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 квітня 2023 року, накладений на автомобіль марки «BMW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль марки «BMW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернуто ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта:

(висновок експерта №СЕ-19/108-23/6182-ІТ від 16 травня 2023 року) у сумі 2868 гривень.

(висновок експерта №СЕ-19/108-23/6189-ІТ від 18 травня 2023 року) у сумі 2868 гривень.

(висновок експерта №СЕ-19/108-23/6186-ІТ від 19 травня 2023 року) у сумі 3824 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 7 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не оспорюючи фактичні дані справи і кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність вини, оскаржує вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення.

На думку апелянта, судом першої інстанції при призначенні такого м`якого покарання недостатньо враховано суспільну небезпеку та обставини вчиненого злочину.

Хоч у вироку зазначено, однак не надано належної оцінки наслідкам вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, загибель однієї людини та отримання ще двома тілесних ушкоджень.

Також, судом не враховано, що ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а саме 3,03 ‰.

Крім того, у вирку суду перераховано ряд характеризуючих особу обвинуваченого обставин. Однак, суд дійшов хибної думки про те, що вони істотно знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, адже неможливо відновити втрати, зумовлені смертю особи.

На думку апелянта, призначене судом покарання не буде сприяти виправленню ОСОБА_6 та попередженню нових злочинів вказаної категорії.

В апеляційній скарзі, з урахуванням уточнень до неї, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що її підзахисний свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні докази.

Вказує, що ОСОБА_6 з початку досудового розслідування і до теперішнього часу дотримувався всіх обов`язків, покладених на нього.

На час ухвалення вироку ОСОБА_6 вже у повному обсязі відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим.

При ухваленні вироку судом враховано позитивну характеристику ОСОБА_6 за місцем роботи, а також служби в лавах ЗСУ.

На думку захисника, покарання, призначене судом, є занадто суворим, оскільки з урахуванням того, що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , та того факту, що обвинувачений бажає як можна скоріше продовжувати службу в лавах ЗСУ, основне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік буде достатнім для його виправлення та дасть змогу вже наступного року стати на захист безпеки України.

Крім того, зазначає, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами стане на заваді у здійсненні захисту України і тому вважає за можливе застосування ст.69 КК України і до додаткового покарання з метою не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

Згідно з вироком суду, 24 квітня 2023 року, приблизно о 12 годині, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «BMW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул.Хакаської зі сторони вул. Академіка Олександрова в напрямку вул.Узбекистанської в м. Запоріжжі. В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажира перебував ОСОБА_11 .

В цей же час, у зустрічному водію ОСОБА_6 напрямку, здійснював рух автомобіль «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 . В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажирів перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Під час руху, в районі буд. АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_6 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи зі злочинною недбалістю на заокругленні проїзної частини вправо, не вибрав безпечну швидкість руху, змінив напрямок свого руху вліво, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу, де передньою частиною керованого ним транспортного засобу допустив зіткнення із передньою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснював рух в межах своєї смуги руху.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 2.9 а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1.: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної травми тулуба, голови та кінцівок, яка супроводжувалася множинними двобічними переломами ребер з ушкодженням пристінкової плеври, переломом грудини, крововиливом у клітковину середостінь, ушкодженнями легенів, серця, навколосерцевої сорочки з крововиливами у плевральній порожнині, забоєм лівої нирки, закритим переломом лівої стегнової кістки зліва, синцями та саднами на голові, та кінцівках. Травма призвела до розвитку шоку, котрий у даному випадку став безпосередньою причиною смерті.

Водій автомобіля «ЗАЗ-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав наступні тілесні ушкодження:

- закрита тупа травма шиї у вигляді лінійних переломів обох пластинок дуг С2 без зміщення, С3 зі зміщенням, правої пластинки дуги С4 без зміщення, остистих відростків С4, С5 без зміщень, яка у сукупності кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпека для життя.

- закрита травма тулуба у вигляді лінійних переломів середньої третини лівої ключиці та другого ребра зліва по середньо-ключичній лінії зі зміщенням кісткових фрагментів, з міжм`язовою емфіземою в першому-другому міжреберних проміжках області перелому 2 ребра, лівобічний пристінковий пневмоторакс, садна лівого надпліччя кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я.

- переломи правого та лівого наколінника із задовільним стоянням фрагментів, закритий перелом зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки без зміщення, як кожне окремо, так і сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, проте викликають тривалий розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля «ЗАЗ-1103» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 отримала такі тілесні ушкодження:

- лінійний перелом поперечного відростку С7 без зміщення фрагментів; лінійний перелом правого поперечного відростку Тh1 та 1 ребра справа по паравертебральній лінії без зміщення фрагментів, лінійний перелам ІІ ребра справа по паравертебральній лінії без зміщення фрагментів; переломи ІІІ-ІV ребер по середньоключичній лінії справа зі зміщенням фрагментів, переломи V-VІІ ребер справа по середньоключичній лінії без зміщення фрагментів; переломи І-ІІ ребер передній аксилярній лінії без зміщення фрагментів, Правобічний гідроторакс як кожен окремо так і у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя проте викликають тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши:

доповідь судді;

обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу з урахуванням уточнень до неї та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого;

потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважав, що наведені стороною захисту обставини, в т.ч. про те, що обвинувачений допомагає ЗСУ, не є достатніми для призначення останньому менш суворого покарання, з огляду і на те, що його загибла мати також допомагала ЗСУ, як і всі громадяни України;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника є такою, що задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.286-1 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Разом з цим, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд не в повній мірі врахував положення ст.ст.50, 65 КК України з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням в т.ч. ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, а також з урахуванням роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Рішення суду про призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

З вироку суду убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України, суд врахував те, що останній вчинив тяжкий необережний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який спричинив загибель людини. Особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінку в суді, яка свідчила про щире каяття, усвідомлення ним незаконності вчинених дій, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що обвинувачений в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого та засуджував свої дії, вибачився за них, добровільно повністю відшкодував завдані збитки потерпілим, які просили не призначати останньому суворе покарання, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, проходить військову службу, де характеризується виключно позитивно.

Посилаючись на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ст.69 КК України та призначення останньому менш суворого основного покарання ніж передбачено санкцією ч.3 ст.286-1 КК України, а саме у виді обмеження волі на строк 3 роки.

З такими висновками колегія суддів не погоджується та вважає слушними доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 основного покарання за ч.3 ст.286-1 КК України, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості, суспільну небезпеку, фактичні обставини та наслідки вчиненого кримінального правопорушення.

Так, згідно з матеріалами провадження, вчинене ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху є грубим. У наслідок цього порушення троє осіб зазнали тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримали середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, а потерпіла ОСОБА_14 - тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Обставини, на які послався суд у вироку, в т.ч. наявність позитивних характеристик щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , проходження останнім військової служби, його ставлення до вчиненого злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілим тощо, на думку колегії суддів, є підставою для призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням, але на мінімальний строк, та з обов`язковим призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, але не на максимальний строк.

Тобто, висновки суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання на строк, вказаний у вироку, колегія суддів вважає правильними.

Проте, наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, а також ті, що зазначені стороною захисту при апеляційному розгляді в т.ч. про допомогу обвинуваченого ЗСУ, а також про те, що потерпілі просять не призначати обвинуваченому суворе покарання, не є достатніми для застосування у цьому випадку положень ст.69 КК України, оскільки вказані обставини не знижують істотно ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно, з доводами сторони захисту про необхідність призначення обвинуваченому на підставі ст.69 КК України менш суворого ніж позбавлення волі основного покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, без призначення додаткового покарання, колегія суддів не погоджується з підстав, наведених вище.

На дуку колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання, а також покарання, запропоноване стороною захисту, не може вважатися справедливим, не є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого унаслідок його м`якості. Колегія суддів переконана, що таке покарання не досягне мети, визначеної у ст.50 КК України, оскільки не буде сприяти виправленню обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не може вважатися законним та обґрунтованим та на підставі ст.ст.407, 409, 414, 420 КПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку - з призначенням ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст.286-1 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4