Провадження №: 1-кп/336/557/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 186 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду перебуває кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 186 ч. 4 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 раніше судимий, не має офіційного джерела доходів, щодо нього розглядається інше кримінальне провадження, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та скоєння інших злочинів. Також прокурор вказувала на наявність ризику впливу на свідків чи потерпілих.

Захисник та обвинувачений заперечували проти заявленого клопотання щодо запобіжного заходу, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, вказуючи, що ОСОБА_5 має родину та може проживати у м. Запоріжжя, Також захисник вказувала, що в умовах обмеження волі ОСОБА_5 позбавлений можливості отримати належну медичну допомогу, якої потребує.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

По даній справі суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, не надав жодних доказів на підтвердження наявності у нього постійного місця проживання та документів щодо належності цього житла та свого права там мешкати, у обвинуваченого немає офіційного джерела доходів, відсутні стійкі соціальні зв?язки, він є раніше судимим та наразі щодо нього розглядається ще одне кримінальне провадження за звинуваченням у скоєнні аналогічного злочину.

Крім того, по цьому провадженню не проведено допит потерпілих та одного свідка, якого ОСОБА_5 особисто знає, що у свою чергу не може виключити впливу на вказаних осіб.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_5 не може отримати належної медичної допомоги, наданими документами не підтверджено. Так, з відповіді ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області від 18.12.2023 року вбачається, що при огляді ОСОБА_5 29.09.2023 року у останнього виявлено хронічний гепатит.

З листа від 30.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_5 з грудня 2023 року до медичної частини не звертався, а противірусна терапія буде йому призначена в плановому порядку після отримання необхідних препаратів.

Водночас з листа від 07.03.2024 року слідує, що як сам ОСОБА_5 , так і його родичі можуть звернутись до сімейного лікаря для отримання направлення до Гепатоцентру, де йому може бути призначене відповідне лікування. На теперішній час стан здоров?я ОСОБА_5 задовільний та симптоматичного лікування він не потребує.

Таким чином, стан здоров?я ОСОБА_5 оцінено як задовільний та такий, що не перешкоджає йому перебувати у місцях позбавлення волі, неможливість звернення обвинуваченого до відповідних закладів та отримання необхідного лікування документально не підтверджена, з відповідними клопотаннями до адміністрації слідчого ізолятору або суду він не звертався.

Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що безумовно наявний ризик переховування від суду, а рівно і скоєння інших злочинів. Також наявні і ризики впливу на свідка та потерпілих.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, крім того, стороною захисту не надано суду доказів щодо можливості обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді, наприклад, домашнього арешту, адже не надано документального підтвердження наявності у обвинуваченого житла на праві власності чи користування.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 186 ч. 4 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2024 року включно.

Ухвала суду діє до 20 травня 2024 року.

Визначити розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі у 60460 (шістдесят тисяч чотириста шістдесят) гривень.

У разі внесення суми застави підозрюваним або іншою особою та надання документу, що це підтверджує, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладаються обов?язки:

прибувати за викликом суду;

не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1