Справа № 541/1421/24
№ провадження 1-кп/541/183/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 07 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргорода Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, перебуває на посаді стрільця-снайпера 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, не одруженого, який утриманців не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2024 року ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05 квітня 2022 року № 32-РС ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на момент вчинення кримінального правопорушення солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби став на кримінально-протиправний шлях та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

07 березня 2024 року у період часу з 16 год 56 хв. по 17 год 07 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Миргороді Полтавської області, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, через мережу Інтернет, використовуючи мобільний телефон марки «iPhone 6S», за допомогою месенджера «Telegram» замовив у невстановленої органом досудового розслідування та судом особи під іменем « ОСОБА_5 » особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після цього, в цей же день о 17 год 07 хв. ОСОБА_4 за допомогою вказаного мобільного телефону з банківської картки № НОМЕР_2 через мобільний банкінг АБ «Укргазбанк» за попередньою домовленістю з невстановленою органом досудового розслідування та судом особою перерахував грошові кошти в сумі 509 грн на рахунок банківської картки № НОМЕР_3 за придбання вказаної психотропної речовини.

У подальшому, 07 березня 2024 року близько 17 год 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, фактично незаконно придбав без мети збуту вказану особливо небезпечну психотропну речовину шляхом відшукання відповідної закладки на території міського парку «Лісова казка», що по вул. Стаднянській у м. Миргороді Полтавської області, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту. Після цього ОСОБА_4 із психотропною речовиною, яку зберігав при собі, був виявлений працівниками поліції на вказаній ділянці місцевості неподалік від території домоволодіння АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, у період часу з 19 год 23 хв. по 19 год 40 хв. під час проведення огляду місця події ОСОБА_4 добровільно видав полімерний зіп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 13 березня 2024 року № СЕ-19/117-24/4409-НЗПРАП містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,495 г.

На початку жовтня 2023 року (точної дати та часу органом досудового розслідування та судом не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на полі неподалік від с. Єрки Миргородського району Полтавської області, виявив дикорослу рослину коноплі, достовірно знаючи що вона є наркотичним засобом.

Після цього ОСОБА_4 під дією раптово виниклого умислу на незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, з метою незаконного одержання наркотичного засобу та подальшого незаконного використання для власного вживання без мети збуту, зірвав з даної рослини листя та суцвіття, тобто незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, знайдені та зірвані листя та суцвіття рослини коноплі ОСОБА_4 переніс за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх сушитися на горищі. У подальшому, перетер їх за допомогою сита, чим незаконно виготовив наркотичний засіб, після чого утворену суміш, помістив до полімерного пакету, який незаконно зберігав без мети збуту у будинку за вказаною адресою, а також при собі до моменту вилучення працівниками поліції.

18 березня 2024 року у період часу з 17 год 19 хв. по 17 год 40 хв. під час огляду місця неподалік від території домоволодіння АДРЕСА_3 у ОСОБА_4 вилучено полімерний пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 20 березня 2024 року № СЕ-19/117-24/4794-НЗПРАП є канабісом, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено; маса канабісу у висушеному стані становить 7,671 г, а також дерев`яний пристрій для куріння, на якому згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 20 березня 2024 року № СЕ-19/117-24/4796-НЗПРАП виявлено нашарування темно-коричневого кольору, яке у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,00038 г.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, підтверджує, усвідомлює протиправний характер своїх дій. Відповідні висновки для себе зробив, у вчиненому кається.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень які йому інкримінуються, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту; виготовлення, придбання та зберігання наркотичної речовини без мети збуту.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України є проступком, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_4 , який, позитивно характеризується за місцем проживання, але має негативну характеристику за місцем проходження служби, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, приймає до уваги його відношення до скоєного та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого, у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 62 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі як військовослужбовцю замінено покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням зазначеного, суд остаточно призначає ОСОБА_4 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2024 року.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 суд не встановив.

Строк відбування покарання необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 6 815,52 грн відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним ОСОБА_4 вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2024 року, остаточно призначити останньому покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 6 815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн 52 коп.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року, скасувати.

Речові докази:

- особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої становить 0,488 г; канабіс масою у висушеному стані 7,671 г; дерев`яний предмет з нашаруванням речовини темного кольору, які зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, - знищити;

- мобільний телефон «iPhone 6s», IMEI: НОМЕР_4 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_5 ,який зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, - повернути ОСОБА_4 за належністю;

- DVD-R диск сірого кольору, на якому міститься файл відеозапису з назвою «0000000_000000_3417_0001», розміром 1,18 гб зберігати в матеріалах провадження.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1