ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1565/24 Справа № 203/936/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Дніпропетровська, громадянку України, з повною середньою освітою, незаміжню, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштовану у ТОВ «ТРАНЗИТ» на посаді буфетника, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

визнано винною та засуджено:

- за ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та 1 (один) місяць.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) та 1 (один) місяць.

На підставі ст.75 КК України засуджену звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано засуджену ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до положень ст.ст.100, 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

У січні місяці 2024 року, в невстановлений в ході досудового розслідування час та дату, ОСОБА_7 , маючи умисел на виготовлення та подальше використання завідомо підробленого документу, знаходячись за місцем своєї роботи, а саме: АДРЕСА_2 , через мережу «Інтернет», на невстановленому досудовим розслідуванням веб-ресурсі, знайшла оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу документів, що надають право займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на підроблення офіційного документа який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, а саме особисту медичну книжку форми первинної облікової документації № 1-ОМК та медичну карту огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я, видача якої затверджено згідно з Порядком проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559, Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 150 від 21 лютого 2013 року, та Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року, з метою їх подальшого використання, у вищевказаний день, замовила у невстановленої досудовим розслідуванням особи вказані документи, домовившись про вартість, а саме 300 гривень та строки виготовлення в декілька днів.

В подальшому ОСОБА_7 , у невстановленому досудовому розслідувані час та місці, отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблені офіційні документи - особисту медичну книжку серії 10ЯЯЩ №725449 форми первинної облікової документації № 1-ОМК та медичну карту огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я, після чого, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його подальшого використання, внесла до першої сторінки особистої медичної книжки серії 10ЯЯЩ №725449 форми первинної облікової документації №1-ОМК відомості про свої прізвище, ім`я та по батькові - « ОСОБА_7 », та здійснила вклеювання фотознімку зі своїм погрудним зображенням розміром 3x4, після чого на другій сторінці вказаного документу внесла відомості про суб`єкта господарювання «ООО «ТРАНЗИТ» та займану посаду - «буфетчик», та до першої сторінки медичної карти огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я відомості про свої прізвище, ім`я та по батькові - « ОСОБА_7 », дату народження - « ІНФОРМАЦІЯ_3 », місце проживання - « АДРЕСА_1 », місце роботи «ООО «Транзит» та професію, посаду - «буфетчик», після чого почала зберігати вказані документи, з метою подальшого їх використання.

У подальшому, 01 лютого 2024 року, близько 15 год 27 хв, під час перевірки дільничним офіцером поліції Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області дотримання правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених Наказом № 185 від 11.07.2003 Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України, в закладі громадського харчування «Кафе-бістро» ТОВ «ТРАНЗИТ», де ОСОБА_7 працевлаштована на посаді буфетниці, остання пред`явила медичну книжку серії 10ЯЯЩ №725449 форми первинної облікової документації №1-ОМК на ім`я « ОСОБА_7 » та медичну карту огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я на ім`я « ОСОБА_7 », тобто таким чином використала завідомо підроблені документи.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 порушує питання про зміну вироку суду в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Проте суд першої інстанції в порушення зазначених вимог, призначив покарання ОСОБА_7 за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином, такий вид покарання як обмеження волі до неї не може бути застосовано.

Враховуючи викладене, прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити у повному обсязі; вислухавши думку обвинуваченої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація її дій за ч.ч.1,4 ст358 КК ґрунтуються на зібраних по справі та перевірених судом в порядку ст.ст. 381,382 КПК доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому апеляційним судом, відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції при обранні розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 з огляду на таке.

Згідно вимог ч.3 ст. 61 КК, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається за матеріалів провадження, обвинувачена ОСОБА_7 має на утримання неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак суд першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст. 61 КК України, призначив обвинуваченій покарання за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, із застосуванням вимог ст. 70 КК, у виді обмеження волі, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Виходячи з наведеного, даний вирок підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 358 КК - у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, ч.4 ст. 358 КК у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн та призначити остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 зміні в частині призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК в частині призначення покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК до покарання:

- за ч.1 ст. 358 КК - у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн;

- за ч.4 ст. 358 КК у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4