Дата документу 01.07.2024Справа № 554/5135/24
Провадження № 1-кс/554/7127/2024
У Х В А Л А

01 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

27 червя 2024 року до провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому заявниця ОСОБА_3 просить зняти арешт, накладений на належний їй мобільний телефон Redmi 12C в бордовому чохлі.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання зазначила, що мобільний телефон Redmi 12C в бордовому чохлі визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні, в якому фігурує ОСОБА_4 , в якого його й було вилучено. При цьому вказала, що власницею цього мобільного телефону являється вона, яка до кримінального провадження ніякого відношення не має. Вказала, що ОСОБА_5 вона тимчасово позичила цей мобільний телефон для зв?язку за проханням його матері. При цьому про те, яким саме чином останнім використовувався належний їй телефон, їй нічого не відомо і в даній ситуації вона стала заручницей обставин. Наразі ОСОБА_4 проходить службу в лавах Збройних сил України, а справа знаходиться в обласній прокуратурі. Наголосила на тому, що збереження цього арешту й позбавлення її права володіння та користування належним їй майном суттєво порушує її права та інтереси, так як вона являється матір?ю-одиначкою, виховує самостійно сина, якому зараз 1 рік і 2 місяці. Мобільний телефон є потрібним їй для оформлення виплат на дитину, вирішення питань в податковій інспекції, соціальних службах, банківських установах, ЦНАП, а також для підтримання зв?язку з дитячою поліклінікою. Зазначила також, що в цьому телефоні її акаунт, там встановлений додаток «Дія» з її особистими документами, додатки банків, налаштовані банківські карти. Вказала, що не має фінансової можливості придбати ще один телефон. Розраховувати на допомогу рідних також відсутня можливість, так як її матір - пенсіонерка, вдова, член сім?ї загиблого, а батько - інвалід війни ІІ групи, помер від травм, пов?язаних з виконанням обов?язку військової служби.

В судове засідання власниця майна ОСОБА_3 не з?явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій вимоги клопотання підтримала й просила його задовольнити.

Дізнавач СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 в судове засідання не з?явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд цього клопотання без її участі. Вирішення цього клопотання залишила на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, врахувавши позицію дізнавача, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000319 від 09 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, розпочате за фактом того, що 09 травня 2024 року близько о 15 год 15 хв, в м. Полтава, Інститутський проріз, 30 ОСОБА_7 при собі зберігав згорток в ізоляційній стрічці синього кольору з невідомою речовиною.

09 травня 2024 року працівниками поліції було проведено огляд на відкритій місцевості по АДРЕСА_1 , в ході якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено згорток в ізоляційній стрічці синього кольору з невідомою речовиною та мобільний телефон марки «Redmi 12C» в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Постановою старшого дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 09 травня 2024 року вищевказаний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 року було накладено арешт на мобільний телефон марки «Redmi 12C» в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як вбачається із змісту цієї ухвали суду, метою накладення арешту на майно було забезпечення збереження речових доказів.

Разом із тим, за наслідком даного судового розгляду, виходячи із представлених на розгляд слідчого судді сторонами кримінального провадження даних, з`ясовано, що фактичним власником спірного мобільного телефону являється ОСОБА_3 , яка не має жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження, а є у відповідності до положень статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішено питання про арешт.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Статтями 7 і 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні клопотання слідчий суддя також враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При тому відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1 і 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичну відсутність у сторони обвинувачення заперечень щодо зазначеного питання, вирішення якого дізнавач поклала на розсуд суду, а також те, що слідчому судді не надано будь-який даних, які б вказували на наявність в органу досудового розслідування необхідності у збереженні спірного арешту та не представлено відомостей про здійснення із вказаним мобільним телефоном слідчих і процесуальних дій чи проведення щодо нього експертних досліджень, а також про наявність потреби у здійсненні таких в майбутньому, слідчий суддя приходить до висновку, що в кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявницею належним їй майном, в зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, ініційоване ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000319 від 09 травня 2024 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000319 від 09 травня 2024 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 року на мобільний телефон марки «Redmi 12C» в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8