Справа № 638/8802/23
Провадження № 1-кс/638/1545/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участь прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 21.12.2023 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000162 від 25.07.2023,-

встановив:

17.04.2024 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати повідомлення про підозру від 21.12.2023 року ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні №0000162 від 25.07.2023 року; зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000162 від 25.07.2023 року виключити з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань інформацію про повідомлення про підозру від 21.12.2023 року ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що постанова є незаконною, оскільки письмове повідомлення про підозру не було вручено особисто ОСОБА_5 в день його складання, ОСОБА_5 не повідомлено про його права, передбачені статтею 42 КПК України, доказом чого є пам`ятка про права підозрюваного, в якій відсутній підпис ОСОБА_5 ; повідомлення про підозру відбувалась без участі захисника, хоча його участь була обов`язковою. Тому, вручення повідомлення про підозру відбулося з грубим порушенням права на захист ОСОБА_5 . Повідомлення про підозру не містить викладу обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи ( ОСОБА_5 ) до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння ОСОБА_5 шкоди потерпілим, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні захисник підтримав доводи скарги та просив її задовольнити, пояснивши, що підозрюваний та законний представник не могли скористатись правом на захист, не зрозуміло як вони були викликані для повідомлення про підозру, не зазначено підстав виклику до слідчого.

Прокурор заперечував у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення захисника та прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000162, прийшов до наступного.

Пунктом 10 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

В провадженні Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000162 від 25.07.2023 року.

21.12.2023 року ОСОБА_5 у присутності законного представника повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України.

Згідно повідомлення про підозрунеповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реалізації злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, шляхом пред`явлення вимог передачі чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, будучи знайомим із потерпілою ОСОБА_6 та обізнаним про місце її мешкання, а також місце мешкання її близьких родичів за невстановлених обставин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став вимагати у потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти, погрожуючи останній, що в разі не виконання його вимог, ним буде вчинене вбивство щодо неї та її близьких родичів. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_6 , переслідуючи при цьому корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, неповнолітній ОСОБА_5 з 15.07.2023 по 21.07.2023 року, у період дії воєнного стану в Україні, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон через меседжер «Telegram» та меседжер «WhatsApp» систематично почав надсилати повідомлення на номер ОСОБА_6 , погрожуючи вбивством щодо останньої та членів її родини, пред`явив потерпілій незаконну вимогу щодо переведення йому за інтернет-посиланням грошових коштів у сумі 300 000 (триста тисяч) доларів США, що згідно з даними Національного банку України на день пред`явлення вимоги, а саме 15.07.2023 року еквівалентно 10 970 580 гривень, для уникнення такого насилля.

Потерпіла ОСОБА_6 , сприймаючи погрози її вбивства та членів її родини як реальні, побоюючись, що у разі не виконання незаконних вимог пред`явлених неповнолітнім ОСОБА_5 щодо переведення грошових коштів, останній може перейти від погроз до реальних дій, направлених на позбавлення життя її та членів родини та усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, звернулась з даного приводу до правоохоронних органів, які присікли незаконні дії неповнолітнього ОСОБА_5 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, неповнолітній ОСОБА_5 , повторно, з метою, реалізації злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, шляхом пред`явлення вимог передачі чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, будучи знайомим із потерпілим ОСОБА_7 та обізнаним про його місце мешкання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став вимагати у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти, погрожуючи останньому, що в разі невиконання його вимог, ним буде вчинене вбивство щодо нього та його дружини ОСОБА_8 . реалізуючи свій злочинний умисел неповнолітній ОСОБА_5 з 25.07.2023 року по 26.07.2023 року, у період дії воєнного стану в Україні знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 використовуючи мобільний телефон через мессенджер систематично почав надсилати повідомлення на номер телефону ОСОБА_7 , погрожуючи вбивством щодо останнього та його дружини, пред`явив потерпілому незаконну вимогу щодо переведення йому за інтернет-посиланням грошових коштів у сумі 150000 доларів США для уникнення такого насилля.

Потерпілий ОСОБА_7 , сприймаючи погрози його вбивства та членів його родини як реальні, побоюючись, що у разі не виконання незаконних вимог пред`явлених неповнолітнім ОСОБА_5 щодо переведення грошових коштів, останній може перейти від погроз до реальних дій, направлених на позбавлення життя її та членів родини та усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, звернулась з даного приводу до правоохоронних органів, які присікли незаконні дії неповнолітнього ОСОБА_5 .

Батьками неповнолітнього ОСОБА_5 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Постановою СВ №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 28.12.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000162 зупинено та оголошено у розшук неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно матеріалів кримінального провадження у якості потерпілої допитана ОСОБА_6 , здійснено огляд телефону потерпілої, проведено тимчасовий доступ до речей і документів, проведено обшук, допитано у якості свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведено негласні слідчі (розшукові) дії, проведено експертизу, зібрано характеризуючи дані стосовно ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 21.12.2023 року у якості законного представника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучено його батька - ОСОБА_9 .

21.12.2023 року неповнолітнього ОСОБА_5 у присутності законного представника ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України. Згідно повідомлення про підозру, у присутності понятих підозрюваний та його законний представник відмовилися від підписання, зазначене зафіксовано на відео долученому до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із положеннями статей 277, 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень статті 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Повістка про виклик неповнолітньої особи, як правило, вручається її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику. Інший порядок вручення повістки допускається лише у випадку, якщо це обумовлюється обставинами кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Факт прибуття ОСОБА_5 разом із законним представником до слідчого 21.12.2023 свідчить про те, що вказані особи були повідомлені про необхідність явки до органу поліції. Згідно вищенаведених вимог КПК України такий виклик міг бути здійснений менш ніж за 3 дні до проведення процесуальної дії, в тому числі електронною поштою чи факсимільним зв`язком, по телефону або телеграмою, що прямо передбачено законом.

Щодо доводів про необґрунтованість підозри, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 189 КК України визначено кримінальну відповідальність за вимогу передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, або вчинене організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що слідчий суддя під час розгляду скарги на повідомлення про підозру перевіряє виконання органом досудового розслідування положень КПК України в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та її змісту, наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи. У тому разі, якщо підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Так, відповідно до положень статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Аналіз викладених вище норм КПК України дає суду підстави для висновку про те, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати оцінку доказам, зібраним у кримінальному провадженні, з точки зору їх допустимості. Оскільки це є компетенцією суду під час судового розгляду. Натомість в силу положень статті 276 КПК України слідчий суддя зобов`язаний перевірити наявність підстав для повідомлення особі про підозру та наданих суду стороною обвинувачення доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Разом з цим стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Отже, на стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відтак, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Так, матеріали кримінального провадження №0000162 містять достатньо даних на обґрунтування здійснення досудового розслідування та саме вручення підозри, є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо ймовірної можливості вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України та причетності до них ОСОБА_5 .

Отже доводи сторони захисту про відсутність складу кримінального правопорушення на даному етапі безпідставні.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. The United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Пунктом 1 ч.1 ст.49 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст.52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Згідно ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: 1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, -з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, -з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права,-з моменту встановлення цих вад; 4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, -з моменту встановлення цього факту; 5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, -з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності; 6) щодо реабілітації померлої особи-з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи; 8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення; 9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Відповідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, КПК виділяє три види підозрюваних: 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законом не встановлено обов`язкової участі захисника під час вручення повідомлення про підозру.

Після вручення підозри та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, постановою слідчого від 22.12.2023 року доручено призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням відповідно до п.1 ч.2 ст.52 КПК України, оскільки підозрюваному не виповнилось 18 років. Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі зазначеної постанови Регіональний центр з надання безоплатної вторинної допомоги у Луганській та Харківській областях призначено захисника ОСОБА_13 .

Факт виконання слідчим обов`язку щодо вручення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного підтверджується дослідженим судом відеозаписом, який міститься в матеріалах кримінального провадження. Згідно даного відеозапису, ОСОБА_5 та його законний представник відмовилися від отримання вказаних процесуальних документів.

Так, порядок повідомлення про підозру та вручення повідомлення про підозру передбачений статтею 278 КПК України, підстави повідомлення про підозру - статтею 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру визначений статтею 277 КПК України.

Отже, підставою для скасування повідомлення про підозру є встановлення порушення органом досудового розслідування вказаних вище норм КПК України під час складання повідомлення про підозру та його вручення.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Так, у ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що оскаржуване повідомлення про підозру відповідає вимогам статті 277 КПК України. При врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги статей 135, 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності доказів, які слідчий вважав достатніми для висновку, що ОСОБА_5 , причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Аналіз викладених вище норм КПК України, прецедентної практики ЄСПЛ, обставин кримінального провадження та матеріалів скарги, матеріалів кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку про те, що сторона обвинувачення довела наявність достатніх підстав для повідомлення ОСОБА_5 про підозру за ч. 4 ст. 189 КК України та надала суду відповідні докази з дотриманням вимог статей 276-278 КПК України.

Крім того, у ході судового розгляду скарги матеріалами кримінального провадження, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, спростовуються доводи сторони захисту щодо неналежного вручення повідомлення про підозру, не вручення пам`ятки про права, оскільки зазначені дії зафіксовані на відеозаписі, які міститься в матеріалах справи.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування належним чином вжив заходів для вручення у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України ОСОБА_5 повідомлення про підозру, останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного.

Метою вручення повідомлення про підозру у день складання є вжиття органом досудового розслідування передбачених законом дій, які дозволяють певній особі бути обізнаній про висунуту їй підозру та можливість захищатись від неї. Так, слідчим дотримано вимоги ст.ст. 276 - 278, ч. 2 ст. 135 КПК України при врученні повідомлення про підозру, пам`ятки про права та повістки про виклик до слідчого, а відтак скарга захисника є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 21.12.2023 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000162 від 25.07.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1