Справа № 496/8738/23
Провадження № 1-кп/496/67/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000609 від 28.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вигода Біляївського району Одеської області, не одруженого, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2023 року, приблизно о 03:42 год, ОСОБА_5 , під час дії на території України воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, через відчинене вікно проник до житлового будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , де перебуваючи у спальній кімнаті вищевказаного будинку, незважаючи на зауваження ОСОБА_7 , що вона є особою похилого віку та зважаючи на зовнішні ознаки, достеменно усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, продовжуючи реалізацію свого умислу, штовхнув ОСОБА_7 на підлогу. В результаті падіння, ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у виді синців лівого плечового суглобу, середньої третини лівого плеча, задньої поверхні лівого передпліччя, передньої поверхні правого колінного суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу. Після того, як потерпіла підвелась на ноги, ОСОБА_5 наніс їй не менше двох ударів долонею правої руки по обличчю, спричинивши їй тілесні ушкодження, у виді синців нижнього повіка лівого ока з переходом на ділянку лівої щоки, лівої вушної раковини, лівої завушної ділянки. Вищевказані тілесні ушкодження, як разом так і окремо, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому, ОСОБА_5 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення став вимагати у ОСОБА_6 віддати йому цінне майно та грошові кошти. Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_6 взяла до рук належний їй гаманець, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 800 грн. Після чого ОСОБА_5 вирвав з рук ОСОБА_6 вказаний гаманець, тобто відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 800 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 800 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що він через вікно потрапив у житловий будинок потерпілої, де наніс їй тілесні ушкодження і відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 800 грн. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що дуже жалкує про свій вчинок, бажає вибачитися перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що просить кримінальне провадження розглянути без її участі. Також вказала, що підтримує позицію прокурора в частині міри покарання.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В обвинувальному акті вказано, що обставини, які пом`якшують покарання, відсутні.

Разом з цим, суд вважає, що наявні така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, виходячи з наступного.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризує ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка обвинуваченого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В ході судового розгляду обвинувачений пояснив, що бажає просити вибачення у потерпілої, а також зазначив, що сильно шкодує, що від його дій настали такі наслідки, тобто обвинувачений демонструє готовність понести заслужене покарання, що свідчить про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності.

Таким чином, суд вважає, що наявна обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.66 КК України, а саме щире каяття.

Відповідно до обвинувального акту обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та в стані, викликаному вживанням наркотичних речовин.

Суд вважає, що обставина, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних речовин, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, доказів перебування ОСОБА_5 у стані, викликаному вживанням наркотичних речовин, матеріали кримінального провадження не містять, тому суд не приймає до уваги цю обставину як обтяжуючу при призначенні покарання.

Таким чином, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого - він не судимий в силу ст. 89 КК України, характеризується посередньо, хворіє на бронхіальну астму, у 2023 році переніс операцію після отримання відкритої черепно-мозкової травми, наявність обставини, що пом`якшує покарання -щире каяття, наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння,суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у мінімальній мірі, передбаченій санкцією ч.4 ст. 186 КК України, яке буде пропорційним вчиненому злочину, а мета покарання бути досягнута.

У відповідності до протоколу затримання, ОСОБА_5 затриманий 28.08.2023 року, під вартою перебував до дня ухвалення вироку, тому строк відбування покарання слід відраховувати з 28.08.2023 року.

29.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений, строк запобіжного заходу спливає 23.02.2024 року. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід слід залишити без змін - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, з утриманням його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений на речові докази на стадії досудового розслідування, у відповідності до ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені, стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягає 1912,00 грн за залучення експертів на проведення судової трасологічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 залишити без змін - тримання під вартою і утримувати його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з 28 серпня 2023 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області на грошові кошти, а саме: 4 (чотири) купюри номіналом 200 гривень; мобільний телефон темно синього кольору марки «ОРРО» у чорному силіконовому чохлі; чоловічу футболку; два сліди папілярних візерунків пальців рук, жіночий гаманець чорного кольору - скасувати.

Речові докази: грошові кошти у сумі 800 грн та жіночий гаманець чорного кольору - повернути потерпілій ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «ОРРО» та чоловічу футболку - повернути засудженому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової трасологічної експертизи у розмірі 1912,00 грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1