Справа № 638/257/24
Провадження № 1-кп/638/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

з участю потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000894 від 17.11.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочин Харківського району Харківської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, який працює директором ТОВ «БК ІСПОЛІН», , розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх синів 6 та 11 років, раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2023 приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda» марки «Oktavia» з д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по пр. Науки в м. Харкові, будучи невдоволеним манерою їзди водія автомобіля марки «Ford» моделі «Transit» з д.н.з. НОМЕР_2 , а саме потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхав на суміжну смугу руху пр. Науки в м. Харкові, перегородивши дорогу та заблокувавши проїзд вказаному автомобілю марки «Ford» моделі «Transit». Після чого, ОСОБА_4 , підбіг до водійських дверей автомобіля марки «Ford» моделі «Transit» та вступив в словесний конфлікт з ОСОБА_5 , який на момент словесного конфлікту, вийшов з салону вказаного автомобіля.

В ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 знаходячись в положенні обличчям до ОСОБА_5 , наніс йому два удари кулаком правої руки в область лівого ока. Після чого, ОСОБА_4 , отримавши бажаний протиправний результат, сів до вказаного автомобіля марки «Skoda» марки «Oktavia» з д.н.з. НОМЕР_1 та залишив місце події.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній із переходом в ділянку лівої вилиці, лівої щоки та лівого скату носу, який згідно висновків судової медичної експертизи №765/2023 від 13.11.2023 та №09-1619/2023 від 22.11.2023, відноситься до тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення стіпеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням із обвинуваченим на підставі статті 46 Кримінального кодексу України.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 проти задоволення заявленого клопотання не заперечувала, просила суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого та вважав за можливим його задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Як визначено у частині 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законодавством України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 46 Кримінального кодексу України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У відповідності до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України відноситься до кримінальних проступків.

Так, стаття 46 Кримінального кодексу України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів кримінальних правопорушень за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, за наявності передбачених у статті 46 Кримінального кодексу України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Суд враховує висновки щодо застосування статті 46 Кримінального кодексу України, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №439/397/17. Так, у постанові зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії. З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України. Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками. Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення (п.п. 31-34).

Судом досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, має двох неповнолітніх дітей, працює директором ТОВ «БК ІСПОЛІН», має реєстрацію, а також постійне місце мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім цього, у потерпілого немає до обвинуваченого будь-яких претензій та вони примирилися.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 46 Кримінального кодексу України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

У зв`язку із закриттям провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 284-286 КПК України, ст.ст.12,46 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України на підставі статті 46 Кримінального кодексу України у зв`язку примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України - закрити.

Речовий доказ: 2 відеофайли з фіксацією подій від 08.11.2023 року та містяться на електронному носії інформації DVD-R-диску сріблястого кольору, з маркуванням «hp DVD-R 16x», ємкістю 4.7 GB залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового засідання можуть отримати копію ухвали в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: