печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новокубанськ Краснодарського краю російської федерації, громадянину російської федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, пов`язані із сексуальним насильством, Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

У ході активних бойових дій з метою подальшого руху зс рф у напрямку м. Запоріжжя та забезпечення подолання супротиву військ України на території Запорізької області військовослужбовцями зс рф взято під повний контроль окремі населені пункти Запорізької області, у тому числі село Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, на території якого перебувало цивільне населення, яке не брало участі у збройному конфлікті.

Починаючи з 26.02.2022 по 02.05.2022 військовослужбовці зс рф, у тому числі 503 мотострілецького полку 19-ї мотострілецької дивізії НОМЕР_1 загальновійськової армії Південного військового округу зс рф, військової частини № НОМЕР_2 повністю контролювали територію села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями та користувалися майном місцевих жителів, спілкувалися з ними та залякували їх, погрожуючи при цьому фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населеного пункту та проводили рейди по домоволодіннях з метою повного підкорення цивільного населення волі військовослужбовців зс рф.

Маючи повний контроль над населеними пунктами Токмакського району Запорізької області, військовослужбовці зс рф переконалися, що на їхній території проживає лише цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву їх волі, а також що на території цих населених пунктів та поза їхніми межами не розміщені військові об`єкти або ж підрозділи Збройних Сил України.

Згідно з положеннями ст. 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 (далі - Конвенція), учасниками якої є, зокрема Україна та рф, Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозними порушеннями є дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, катування або нелюдяне поводження.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Жінки потребують особливого захисту від будь-якого зазіхання на їхню честь, і, зокрема, захисту від зґвалтування, примушування до проституції чи будь-якої іншої форми посягання на їхню моральність.

Згідно з ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - Протокол ), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

a.3) тілесні покарання;

a.4) каліцтво;

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Водночас, ч. 1 ст. 76 Протоколу, передбачено, що жінки користуються особливою повагою і їм забезпечується захист, зокрема, від зґвалтування, примусу до проституції і будь-яких інших форм непристойних посягань.

Таким чином, військовослужбовці зс рф, які контролювали територію села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво військових частин, які окупували населені пункти Запорізької області, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їх підлеглими.

Так, в середині квітня 2022 року військовослужбовці 19-ї мотострілецької дивізії НОМЕР_1 загальновійськової армії Південного військового округу зс рф, військової частини № НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, керуючись спільним прямим злочинним умислом спрямованим на вчинення сексуального насилля відносно жінок, здійснювали обхід будинків та перевіряли, хто проживає в оселях, тим самим визначали коло будинків в яких проживають жінки та дівчата.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тривалий час перебували на окупованій території зс рф, а саме вищезазначеного населеного пункту та достовірно володіли інформацією про місцевих мешканців, їх склад сім`ї та місце проживання.

01.05.2022 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись на території села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, всупереч вимогам Конвенції щодо поводження на окупованих територіях із цивільним населенням, вирішили реалізувати спільний прямий злочинний умисел спрямований на вчинення сексуального насилля відносно ОСОБА_8 під погрозою вогнепальної зброї, а саме погрозою вбивства, та домовилися про спільне вчинення порушення законів та звичаїв війни у вигляді жорстокого поводження з останньою, застосування фізичного примусу, сексуального насильства, а також інших насильницьких дій сексуального характеру.

Того ж для, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , з метою вчинення спільного злочинного умислу спрямованого на вчинення сексуального насильства відносно цивільного населення, діючи за попередньою змовою між собою, зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживали цивільні особи, які утримуються від будь-яких ворожих дій стосовно зс рф, користуються повагою та перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, а саме: ОСОБА_9 , із своєю дружиною ОСОБА_8 та малолітніми дітьми: донькою 2019 року народження та сином 2017 року народження. При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що сім`я ОСОБА_8 складається із цивільних осіб, які не виконували та не сприяли виконанню будь-яких бойових задач, були одягнені у цивільний одяг, займалася цивільними справами та не мали можливості чинити опір і будуть підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок загрози їхньому життю та життю їхніх близьких.

Усвідомлюючи, що на ОСОБА_8 поширюються вимоги ч. 2 ст. 27 Конвенції та ч. 1 ст. 76 Протоколу, відповідно до яких жінки потребують особливого захисту від зґвалтування, розуміючи її неспроможність чинити опір через страх погрозою застосування ними автоматичної вогнепальної зброї відносно неї та членів її сім`ї, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 змусили ОСОБА_8 залишатись в будинку, та демонструючи автоматичну вогнепальну зброю, а також погрожуючи застосуванням наказали її чоловіку ОСОБА_9 залишити будинок та поїхати в інший населений пункт, чим порушили норми Конвенції, а саме п.п. а, е, ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу - погроза вбивством.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, з метою реалізації спільного злочинного умислу спрямованого на насильницькі дії сексуального характеру, а саме задоволення статевої пристрасті та усвідомлюючи протиправність їх вчинення відносно цивільного населення в умовах окупації населеного пункту зс рф,

ОСОБА_7 погрожуючи вбивством, а саме застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, приставив до рота ОСОБА_8 ствол автомату, тим самим подолав волю потерпілої до опору та наказав стати на коліна. Далі, вчиняючи дії спрямовані на досягнення спільного злочинного умислу ОСОБА_6 за наказом ОСОБА_7 , з метою обмеження фізичного опору до супротиву ОСОБА_8 , обмотав їй руки ліпкою стрічкою «скотчем» та заклеїв рота, чим порушили норми Конвенції, а саме ст. 147 - нелюдяне поводження.

Продовжуючи реалізовувати свої противоправні, умисні, спільні злочині дії, ОСОБА_7 схопив потерпілу ОСОБА_8 за волосся та наносячи удари руками по різних частинах тіла потерпілої, спричиняючи їй фізичний біль, затягнув останню в безлюдне місце, яке знаходиться в лісосмузі за межами села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, де на той час знаходились вогневі позиції артилерії зс рф (географічні координати 47.4178111 п.ш. та 35.8188837 с.д.). Діючи умисно, з метою вчинення дій сексуального характеру, а саме статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_7 застосовуючи фізичну силу, проти волі потерпілої зняв з неї одежу з нижньою білизною та по черзі з ОСОБА_6 , використовуючи психологічний примус вчинили стосовно потерпілої ОСОБА_8 насильницькі дії сексуального характеру, а саме дії, пов`язані з оральним та вагінальним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди на це, внаслідок чого принизили честь, гідність та спричинили фізичний біль і моральні страждання ОСОБА_8 .

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новокубанськ Краснодарського краю російської федерації, громадянин російської федерації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, в тому числі:

- заява про вчинення кримінального правопорушення від 24.10.2022;

- заява про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_8 від 14.10.2023;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.10.2023, в якому зазначено обставини вчинення відносно неї військовослужбовцями зс рф насильницьких дій;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_8 від 14.10.2023, в ході якого потерпіла вказала на фото ОСОБА_6 пояснивши, що це військовослужбовець зс рф який вчинив відносно неї насильницькі дії;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 14.10.2023, в якому він описав події, які мали місце 01.05.2022;

- відповідь на запит ВЧ В0193 №222/10Д/701 від 09.02.2023;

- відповідь на запит ВЧ А0418 №222/2Д/2804 від 29.11.2023;

- відповідь на запит СБ України № 5/2/1-3100 від 02.03.2024;

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують вчинення ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України 15.12.2023 у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новокубанськ Краснодарського краю російської федерації, громадянину російської федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

ОСОБА_6 20.12.2023 повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 20.12.2023 вручено під розпис його захиснику - адвокату ОСОБА_10 .

Одночасно, в указаний вище спосіб 20.12.2023 в газеті «Урядовий кур`єр», а також 21.12.2023 на сайті Офісу Генерального прокурора опубліковані повістки про виклик ОСОБА_6 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 03.01.2024, 04.01.2024, 05.01.2024.

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_6 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 17.01.2024 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Згідно інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підозрюваний ОСОБА_6 може знаходитися на тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії зс рф проти України, або на території держави агресора.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , розуміючи, що він вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, відчуваючи страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження, в якому досліджуються обставини вчинення ним кримінально карних діянь, намагатиметься ухилитися від органів досудового розслідування та уникнути відповідальності.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 , може перебувати за межами території України, а саме на території РФ, тобто держави-агресора, або на тимчасово окупованих територіях України. Більше того, РФ, як державою, що здійснює збройну агресію проти України, вживаються заходи для переховування ОСОБА_6 з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчинення якого він обґрунтовано підозрюється.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши що, відсутні дані щодо фактичної обізнаності підозрюваного про наявність кримінального провадження, що виключає наявність ризиків, а також не узгоджена позиція захисту з останнім, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, Series А, № 182).

Крім того, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Також, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність такого з ризиків, як можливість з боку підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, що стверджується постановою слідчого від 17.01.2024 року про оголошення ОСОБА_6 у державний розшук (а.с. 99-100).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя відповідно до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 України, перебування підозрюваного невідоме органу досудового розслідування, а також те, що підозрюваний неодноразово на виклики слідчого не з`являвся, у зв`язку з чим підозрюваний перебуває в державному розшуку та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1