В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0000993 внесеному до ЄРДР 02.06.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чигири Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді керівника КП БМР спортивний клуб «Біла Церква», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

30 травня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував поблизу стадіону, що знаходиться біля буд. АДРЕСА_2 , виник умисел на вираження публічної погрози вбивством ОСОБА_8 та членам його родини, а саме ОСОБА_5 та їх спільному малолітньому сину ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, з метою залякування вищевказаних осіб, маючи намір викликати у них страх за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я членів родини, ОСОБА_3 , перебуваючи у людному місці, в присутності сторонніх осіб, здійснив відеозапис висловлення погроз вбивством ОСОБА_8 та членам його родини, а саме ОСОБА_5 та їх спільному малолітньому сину ОСОБА_9 .

З метою доведення висловленої погрози вбивством до відома вищевказаних осіб, ОСОБА_3 розмістив 30.05.2023 року відеозапис із погрозами вбивством ОСОБА_8 та членам його родини, а саме ОСОБА_5 та їх спільному малолітньому сину ОСОБА_9 , в соціальній мережі «Фейсбук» на власній сторінці.

Наступного дня, 31.05.2023 року ОСОБА_5 в соціальній мережі «Фейсбук» виявила та переглянула відеозапис ОСОБА_3 , який знаходився у вільному доступі, із прямими та непрямими (прихованими) погрозами вбивством потерпілій ОСОБА_5 та членам її родини.

ОСОБА_5 після переглянутого відеозапису із висловленими ОСОБА_10 погрозами, враховуючи зазначені ним мотиви, агресивність та не нормативність лексики, зважаючи на публічність свого чоловіка ОСОБА_8 , який являвся секретарем Білоцерківської міської ради та військовослужбовцем, реально сприйняла погрози вбивством ОСОБА_3 та в неї виникли реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз та обґрунтоване побоювання за своє життя. Зазначене зумовило виникнення у потерпілої ОСОБА_5 короткочасної тривожно-депресивної реакції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, не визнав. Зазначив, що після побиття людьми ОСОБА_11 почував себе дуже погано, був у подавленому стані, в шоці, у збудженому стані, така поведінка не характерна для нього. Маючи інформацію хто його побив, мав необхідність винести свою злість. Пояснив, що у нього був конфлікт з ОСОБА_8 . Він коментував дії ОСОБА_8 , за що були попередження йому та його дочці, також писали друзі ОСОБА_8 , однак це його не зупиняло. Після того, як ОСОБА_8 виставив відео, де їде в танку і стріляє, він висловив свою думку, що ОСОБА_8 не мав права таке робити, бо гинуть хлопці. Такий коментар образив ОСОБА_8 30.05.2023 року приблизно о 16.30 год. приїхали люди, які почали погрожувати його дочці. Його дочці зателефонували, а потім приїхали до неї, вона зачинилася з середини. Йому зателефонувала дружина та повідомила, що до дочки приїхали бандити та погрожують. Він вискочив із стадіону та отримав побої. Після того як його побили, він зрозумів, що це були люди ОСОБА_8 . Замість того, щоб з цим всім розбиралися працівники поліції, він записав одне відео в якому висловлював незадоволення діями ОСОБА_8 . Говорив, що розберуся з ним. На відео немає того, в чому його звинувачують, стверджує, що він не міг говорити таких слів дружині, дитині. Він погрожував ОСОБА_8 зі злості, зі страху. Зазначає, що він журналіст, він його не поб`є, відсутні зв`язки, фізично не може. Також зазначив, що записав відео після побиття, приблизно о 17.30 год., обличчя та речі були в крові, були розбиті губи та ніс. Коли говорив «забирай свою сім`ю», мав на увазі рідних, близьких, говорив для того, щоб ОСОБА_8 так зробив, як він в 2016 році. Погроза «поріжу на ремені» - нічого не означає, не може сказати чому так висловився. Відчував себе приниженим, потрібно було захищатися. Як саме знімав відео і як його викладав не пам`ятає, також не знає хто його видалив. Зазначив, що фейсбуком користується рідко, рідко викладає відео. Повідомив, що з ОСОБА_8 знайомий з 2016 року. Були опонентами на виборах, його досьє він не цікавився. Проводив журналістське розслідування по схемах наркотичних та по фірмах. Про те, що ОСОБА_8 має родину дружину та сина йому нічого не відомо. Дружина, жінка це свята річ. Визнає, що наговорив багато, такого не мало бути. Погрожував ОСОБА_8 , у нього немає відео з родиною, лише військові. Про те, що у ОСОБА_8 є дружина та дитина не знав. З ОСОБА_5 не знайомий і їй не погрожував. Мети викласти відео не мав, він його не викладав, на той час ні на що не розраховував. Друзів у фейсбуці має приблизно 4000, вони могли переглянути і поширити. Також зазначив, що був вилучений телефон, з якою метою йому не відомо. За місцем проживання та діяльності автомат не вилучався. Зброї зареєстрованої він не має. Він отримував автомат з боєприпасами, зберігав у зброярні. Доступ до зброї на той час був, списав із себе в кінці 2022 року. 4 ДФТГ, зброю здали в підрозділ, він ротний. ОСОБА_12 пояснив, що під час зняття відео, телефону в руках в нього не було. Донька взяла телефон, записала та виклала і інтернет. Сестри з церкви написали коментарі, що це недуже гарно, то дружина видалила відео. Зазначив, що дочка та дружина ведуть його сторінки, мають доступ до його акаунта в фейсбук. Дочка-журналіст, постійно це робить, старша донька знімала, йому не відомо було, що це пряма трансляція. Зазначає, що жодних дій не вчиняв. Відео бачив, коли був скандал на сторінці, коли викладено, не знає. Зазначає, що ймовірно він щось виклав у фейсбук. Там більшість відео не його. Не заперечує, що форма викладення та форма звернення адресовані конкретній людині ОСОБА_8 . Зазначив, що зараз такого б не зробив. На свою сторінку не заходив та коментарі до відео не читав. Дане відео бачило приблизно 200 людей. Чому не спростував дане відео, відповісти не може. Погано подумав, погано сказав, поза судом за цю ситуацію вибачиться. Вибачення у потерпілої не просив, оскільки не було нагоди. Більше такого не буде. Під час дослідження судом відеозаписів із погрозами родині ОСОБА_11 , зазначив що на відео він і голос також його. В судових дебатах повідомив, що за час судового розгляду зробив для себе належні висновки. Також повідомив, що зустрічася з потерпілою на змаганнях, вітався з нею. На наступних змаганнях обов`язково вибачиться перед потерпілою, оскільки такого не повинно було бути.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів.

Показаннями допитаної в ході судового засідання потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що 31.05.2023 року, приблизно о 14 годині вона переглядала фейсбук та побачила публікацію ОСОБА_3 в якій він заявив, що «поріже на ремені» її чоловіка, її та сина, виріже всю сім`ю, вимагав, щоб виїхали з міста, в іншому випадку він всіх їх вб`є. Після цього з`явився страх, тривога за життя сім`ї, сина, чоловіка, вона отримала стрес. З даного приводу зверталася до медичного закладу, до психолога, проходила лікування. Зазначає, що в неї було безсоння, постійна тривога, відчуття страху.Лікування тривало декілька тижнів. Тривога та страх залишилися, вона боїться втілення почутих погроз і на даний час. Також телефонувала друзям, ділилася з ними, написала заяву до поліції. Зазначає, що публікація, яку вона побачила, була в загальному доступі, в ленті, хто її поширив, не пам`ятає. З ОСОБА_3 вона особисто не знайома, знала, що є така людина, займається політикою, має зв`язки з криміналом. Погрози сприймала серйозно, ОСОБА_3 може щось зробити, бо має зв`язки з кримінальними людьми. Вона бачила, що ОСОБА_3 відбував покарання у в`язниці. Про зв`язки ОСОБА_3 з криміналом вона дізналася після того як побачила відео, хотіла зрозуміти що це за людина і чому вона погрожує її родині. Висловлювання ОСОБА_3 сприйняла як реальну погрозу, яка може бути виконана. Зазначила, що вона з ОСОБА_8 перебувають у фактичних шлюбних відносинах, офіційно шлюб не оформлявся. Мають спільну дитину, Платона. В ОСОБА_8 лише одна сім`я - дружини та дитина, а тому слова ОСОБА_3 віднесені на її рахунок. Він погрожував, що «поріже на ремені», вб`є дружину, дитину, ці слова віднесла на рахунок своєї сім`ї. Спосіб доведення погрози до неї було доведено. Зазначає, що її цивільний чоловік- ОСОБА_8 має статус публічної людини, є військовим та секретарем райради. Оскільки чоловік військовий, часто у відрядженнях, а вони з сином залишаються самі. Засобів захисту у них немає. Сигналізація в будинку є, нею постійно користуються, також встановлений відеонагляд та тривожна кнопка. Вона повідомила чоловіка про погрози, ОСОБА_8 , після того, як дізнався про погрози був шокований, почав хвилюватися за свою сім`ю. На її запитання чи ці погрози можуть бути реальними, чоловік відповів ствердно.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що влітку 01.06.2023 року вона була у центрі м. Біла Церква та зателефонувала ОСОБА_5 щоб запросити на каву. Зустрілися вони приблизно о 15.00 год. Вона відразу помітила, що ОСОБА_5 засмучена, в неї тряслися руки. Коли сіли пити каву вона показала відео на телефоні. На ньому людина погрожувала родині ОСОБА_14 «поріжу на ремені». Їй стало зрозуміло, чому ОСОБА_5 засмучена. Вона запропонувала допомогу, пізніше ОСОБА_5 зателефонували та вона поїхала забрати дитину. Зазначила, що з ОСОБА_5 вони знайомі 4-5 років, подруги, зустрічаються приблизно раз на тиждень. Також зазначила, що ОСОБА_5 дуже серйозно сприйняла погрози на відео, вона нервувала, хвилювалася, була дуже засмученою, м`яла руки. Її поведінка свідчила про реальність сприйняття погроз. ОСОБА_5 почала більш пильно ставитися до безпеки, змінився ритм та спосіб її життя, більше стала піклуватися про сина, стала більше курити. Знає, що ОСОБА_5 зверталася до лікаря, бо довгий час була в напрузі. Також їй відомо зі слів ОСОБА_5 , що людину на відео вона не знає. Повідомила, що сама шокована побаченим відео, на ньому була людина трохи побита, розпухший ніс, кров, в емоційному стані, яка говорила «вивозь свою сім`ю, бо поріжу на ремені». Це були погрози сім`ї ОСОБА_14 , а сім`єю ОСОБА_14 є ОСОБА_5 та їх син.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що 31.05.2023 року вона вкладала дитину спати та їй написала повідомлення ОСОБА_5 , що її життю та життю її сина загрожує небезпека. Наступного дня вони зустрілися з ОСОБА_5 вдвох та остання показала відео на якому чоловік погрожує їй та її сину. ОСОБА_5 була в шоковому стані, зляканою, депресивний стан, повідомила, що зверталася до лікаря, бо не могла сама справитися. Почала дуже хвилюватися за життя сина, боялася вечорів, ночі, її чоловік був у відрядженні та вона залишалася сама з дитиною. Боялася розправи, дуже неприємна ситуація, на даний час ситуацію ОСОБА_5 не відпустила, хвилюється. Також зазначила, що при зустрічі з ОСОБА_5 остання була в жахливому стані плакала, дуже боялася, в неї тряслися руки. Погрози, які на відео, сприйняла дуже серйозно, адже ОСОБА_8 це її чоловік, вони разом проживають приблизно 15-17 років, мають спільного сина, іншої сім`ї вони не мають. ОСОБА_5 не знала, що їй робити, постійно хвилювалася, у неї були реальні підстави для хвилювання після перегляду відео. Також зазначила, що ОСОБА_5 дуже змінилася, стала більше часу проводити вдома, боїться, хвилюється. Надіється на правосуддя, бажає щоб суд забезпечив їй спокій і обмеження обвинуваченому. Також зазначила, що ОСОБА_5 до погроз вільно гуляла парком, а на даний час сама в парк не ходить, обов`язково є хтось із рідних, також не гуляє у вечірній час. Зустрічаються вони в людних місцях .

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_5 є його цивільною дружиною, вони 20 років проживають разом. Це його єдина сім`я, мають сина ОСОБА_16 , 2020 року народження. ОСОБА_3 в соцмережах виклав відео, де погрожував йому та його родині «поріжу на ремені», «щоб забиралися з міста». Дружина повідомила йому, що їй страшно, запитувала, чому людина на відео таке говорить, хвилювалася, боялася, він постійно у відрядженнях, а дружина зверталася до лікаря. Зазначив, що це відео дружина побачила в соціальних мережах. Вона йому повідомила , що їй страшно, вона бачила фото особи, яка погрожує, зі зброєю. Погрози вплинули на життя дружини, їй було страшно, він просив хлопців, щоб чергували біля дому. Також в будинку поставили сигналізацію, камери, також зверталися до поліції з метою отримання захисту. Зазначив, що ОСОБА_17 міг би вийти в соціальні мережі та попросити вибачення. У дружини стрес, у її батьків також. Зазначив, що дружина не гуляє сама з дитиною, їй призначали ліки, щоб вона могла нормально спати, вона дуже хвилювалися за своє життя та життя дитини. Він також хвилюється за життя своєї сім`ї. Всі ці події відбувалися на початку літа минулого року. Також зазначив, що ОСОБА_17 знає з 2014-2015 року, як публічну особу. Викладене ним відео сприйняв як реальну погрозу. Він також звертався із заявою до поліції, справа за його заявою ще розслідується. Не розуміє чому так сталося та не може це пояснити, чому його сім`ї погрожують думає, що заплатили кошти. Також зазначив, що щомісяця їздить у відрядження до Луганської та Донецької області.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 02.06.2023 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000993, про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (а.с. 57 том №1).

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявою потерпілої ОСОБА_5 з додатками від 01.07.2022 року з якої вбачається, що остання просить внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування по факту вчинення ОСОБА_3 30.05.2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (а.с. 58-65 том №1).

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 66 том №1).

Протоколом огляду та перегляду відеозапису від 03.06.2023 року з доданим до нього СD диском, який переглянуто в судовому засіданні, з якого убачається, що на відео зафіксована невідомою особою зйомка ОСОБА_3 , в якого наявні тілесні ушкодження, обличчя та одяг в крові. ОСОБА_3 емоційно, в агресивній формі виражається нецензурною лайкою, погрожує ОСОБА_11 та його сім`ї, ображає нецензурними словами, пропонує зібрати сім`ю та виїхати з міста, бо поріже на ремені, що зловить і поріже на частини. Також, зафіксовано голос жінки, яку не видно, яка говорить, що на ОСОБА_11 також нападуть, що у нього є дитина та проклинає, вживає нецензурні слова (а.с. 67-69,71 том №1).

Клопотанням адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 про проведення слідчих дій від 07.06.2023 року в якому останній просить долучити до матеріалів кримінального провадження СД диск із файлом Video 2 в якості доказів вчинення злочину ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_5 та її дитини (а.с. 72-73 том №1).

Протоколом огляду та перегляду відеозапису від 08.06.2023 року з доданим до нього СD диском, який переглянуто в судовому засіданні, з якого убачається, що на відео ОСОБА_3 , в якого обличчя та одяг забруднені речовиною, схожою на кров. Зазначає «незнаю, хто там дивиться ефір…..». Повідомляє, що його побили, звинувачує в нападі ОСОБА_11 , виражається нецензурною лайкою в бік останнього. Погрожує ОСОБА_11 та його сім`ї, пропонує «зібрати сім`ю та виїхати, тому що придєлає всіх, половить і на часті». Повідомляє, що після того, як зв`язався з ОСОБА_11 , то надходять погрози його дитині. ОСОБА_3 говорить, що «наробить ременів з ОСОБА_11 , зловить та поріже на частини». Також, на вказаному відеозаписі, крім іншого ОСОБА_3 повідомляє, що «от тоість хто ще в ефірі хто бачить, щас поясню….» (а.с. 74-77,79, том №1).

Довідкою виданою головним лікарем КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» ОСОБА_18 за № 730 від 09.06.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зверталася за медичною допомогою до лікаря-психіатра 06.06.2023 року з приводу короткотривалої тривожно-депресивної реакції та останній призначене амбулаторне лікування ( а.с. 80 том №1).

Висновком судово-психіатричного експерта № 285 від 20.06.2023 року, яким встановлено, що:

ОСОБА_5 до вчинення відносно неї кримінального правопорушення на будь-яке психічне захворювання не страждала.

ОСОБА_5 після вчинення відносно неї кримінального правопорушення, перенесла короткочасну тривожно-депресивну реакцію та отримала амбулаторне лікування. Дане захворювання перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим відносно неї кримінальним правопорушенням з боку ОСОБА_19 .

ОСОБА_5 з 31.05.2023 року страждала на тривожно-депресивну реакцію після отримання погроз вбивством адресовану їй та членам її родини з боку ОСОБА_20 .

ОСОБА_5 в даний час на будь-яке психічне захворювання не страждає.

Погрози ОСОБА_3 фізичною розправою ОСОБА_5 та членам її родини призвели до виникнення у неї негативних змін у її психоемоційному стані у вигляді лабільності тривоги, емоційних переживань, накопичення емоційних переживань та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню як особистості.

Ситуація, яка досліджується у кримінальному провадженні, є для ОСОБА_5 психотравмувальною такою, яка порушила її звичний спосіб життя.

ОСОБА_5 спричинені психологічні (моральні) страждання внаслідок погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_19 .

Питання: «Чи знаходиться ОСОБА_5 в стані вираженого емоційного напруження, чи може розглядатися як підстава стану сильного душевного хвилювання за членів своєї родини?» є некоректним (а.с. 81-83 том №1).

Висновком експертів за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 28.07.2023 року за № 19785/19786/23-36 з актом здачі-приймання висновку, з якого убачається, що:

1.У висловлюваннях ОСОБА_3 , зафіксованих на CD диску у відеозаписі з назвою «Video 1», міститься пряма погроза життю та здоров`ю ОСОБА_8 та його сім`ї (відповідно до постанови ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 - син ОСОБА_8 ). Ця погроза виражена у висловлюваннях «... я вас приделаю всіх, ублюдки (нецензурне слово), половлю (нецензурне слово) всіх і на часті вас (нецензурні слова).» дієслівними конструкціями зі значенням «позбавлення життя» і «негативного фізичного впливу» («приделаю усіх», «половлю (нецензурне слово) всіх і на часті вас (нецензурне слово)»).

2.У висловлюваннях ОСОБА_3 , зафіксованих на CD диску у відеозаписі з назвою «Video 1», міститься непряма (прихована) погроза життю та здоров`ю ОСОБА_8 та його сім`ї (відповідно до постанови ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 - син ОСОБА_8 ). Ця погроза виражена у висловлюваннях «Я всіх найду, дивіться, бить я нікого не буду, от, я ремнів нароблю, нароблю релінів з них просто і на цьом все закончиться, тому Киришун (нецензурне слово) нехай виїжджає з города, тому шо я його (нецензурне слово), лічно поймаю і поріжу на часті, І (нецензурне слово).» дієслівними конструкціями зі значенням «позбавлення життя» і «негативного фізичного впливу» («я ремнів нароблю, нароблю ремнів з них / просто», «лічно поймаю і поріжу на часті, (нецензурне слово)»).

3.У висловлюваннях ОСОБА_3 , зафіксованих на CD диску у відеозаписі з назвою «Video 1», не міститься інших висловів ОСОБА_3 , які можуть бути сприйняті як погроза життю та/або здоров`ю ОСОБА_8 та його сім`ї (відповідно до постанови ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 - син ОСОБА_8 ) (а.с. 84-90 том №1).

Клопотанням адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 про проведення слідчих дій, а саме долучення до матеріалів кримінального провадження звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 08.06.2023 року № 128/2023-3В та довідку з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 09.06.2023 року №116-2023-Д наданого Web Fix на підтвердження належності користувачу з іменем « ОСОБА_21 » (а.с.91-92 том №1).

Протоколом огляду веб-сторінки від 16.09.2023 року, проведеного в період часу з 10 год. 30 хв по 11 год. 00 хв. встановлено, що на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено сторінку (профіль) користувача з іменем « ОСОБА_21 ». При перегляді профілю встановлено, що остання публікація здійснена 14.09.2023 року. При перегляді публікації даного профілю, в період вчинення кримінального правопорушення, 30.05.2023 року, публікації на даному профілі відсутні. Найближчі публікації датовані 25.05.2023 року та 31.05.2023 року. Тобто, при огляді встановлено та підтверджено той факт, що публікації з погрозами, що були висвітлені на даному профілі 30.05.2023 року видалені (а.с.109-113 том №1).

Також в судовому засіданні досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 30.05.2023 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000978, про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України за заявою ОСОБА_3 (а.с. 114-115 том №1).

Дослідженим в судовому засіданні протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 27.09.2023 року з описом вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді № 357/11686/23 1кс/357/2438/23 отримано доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000978 від 30.05.2023 року та виготовлено копії документів, а саме:

Протокол отримання речей від 30.05.2023 року на 1 аркуші;

Протокол огляду речей від 30.05.2023 року з додатком на 6 аркушах;

Протокол огляду документу від 31.05.2023 року з додатками на 6 аркушах;

Додаток до протоколу огляду відеозапис , що знаходиться на СД диску;

Протокол огляду та перегляду відеозапису від 31.05.2023 року з додатком на 8 аркушах;

Додаток до протоколу відеозапис, що знаходиться на СД диску;

Протокол огляду документів від 01.06.2023 року на 4 аркушах (а.с.116-117 том №1).

Протоколом отримання речей від 30.05.2023 року, згідно з яким ОСОБА_3 передав футболку бірюзового кольору з написами, з плямами бурого кольору, штани, світло бежевого кольору з наявними плямами бурого кольору для подальшого вирішення питання про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження (а.с.118 том №1).

Протоколом огляду речей з додатками, згідно з яким оглянуті речі, надані ОСОБА_3 , а саме футболка бірюзового кольору з написом та штани світло-бежевого кольору, на яких наявні сліди бурого кольору (а.с.119-124 том №1).

Протоколом огляду документу від 31.05.2023 року з додатком до нього який оглянуто та на якому відображений відеозапис сторінки в соціальній мережі «Фейсбук» ОСОБА_22 , який був в прямому ефірі та здійснив запис 30.05.2023 року з погрозами ОСОБА_11 та його родині (а.с. 125-130 том №1).

Протоколом огляду та перегляду відеозапису від 31.05.2023 року з додатком, який переглянуто, на якому наявний відеозапис, який розміщено на веб сторінці в соціальній мережі «Фейсбук». Переглядом встановлено, що ОСОБА_21 , був у прямому ефірі, знаходячись у приміщенні, та розповідав про факт побиття та продовжував розповідати про конфлікт з ОСОБА_11 з висловленням погроз. Також з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_17 , крім іншого, повідомляє «не виходьте з ефіра, я візьму зарядку і підключусь, бо сідає телефон….Бо щас сяде телефон і гаплик нашому ефіру буде…» При цьому у ОСОБА_3 наявні тілесні ушкодження, також він одягнутий в бірюзову футболку, яка забруднена речовиною бурого кольору. (а.с. 131-138 том №1).

Протоколом огляду документів від 01.06.2023 року підтверджено факт розміщення в мережі Інтернет на стартовій сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_4 » користувачем ОСОБА_21 31.05.2023 року публікації (а.с. 139-142 том №1).

В судовому засіданні переглянуто три відеозаписи video 220-213376691-n та 283-483485768-n, які знаходяться на СД диску, які були отримані в ході тимчасового доступу на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2013 року (а.с. 143-144 том №1).

На першому відеозаписі зафіксований ОСОБА_3 , який виступає в ефірі, побитий, зі слідами крові, повідомляє, що це робота ОСОБА_11 , негативно характеризує останнього.

На другому відеозаписі зафіксовано ОСОБА_3 , який виступає в прямому ефірі, негативно висловлюється на адреску ОСОБА_11 . Ображає різними нецензурними словами. Повідомляє, що йому погрожують, зазначає, що справа знаходиться на контролі в президента. Також зазначає, що взяв під контроль всі справи ОСОБА_11 .

На третьому відеозаписі зафіксовано ОСОБА_3 , який зі слідами побиття пропонує ОСОБА_11 взяти сім`ю та виїхати, при цьому висловлюється нецензурною лайкою. Погрожує наробити з них ременів, говорить, що зловить ОСОБА_11 , поріже на частини.

Протоколом огляду веб-сторінки від 22.09.2023 року на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено сторінку (профіль) користувача з іменем: « ОСОБА_21 », що доступна за адресою у мережі інтернет : ІНФОРМАЦІЯ_5 При перегляді профілю встановлено, що остання публікація здійснена 22.09.2023 року о 14.00 годині. Дану публікацію завантажено та скопійовано на диск.(а.с. 145-147 том №1).

Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом 37608-320834931-n, який міститься на СД диску, з якого убачається, що ОСОБА_3 розповідає, що його побили, це зробили люди ОСОБА_11 . Після побиття він висловився у фейсбуці, сказав слова, які можливо і непотрібно було говорити. Зазначає, що висловився неподумавши, що йому повідомлено підозри за погрози (а.с. 148-149 том №1).

Наведені докази у сукупності не викликають сумніву, є достовірними, належними, об`єктивними та допустимими, не суперечать один одному та повністю узгоджуються між собою.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. З огляду на пред`явлене обвинувачення у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого при вчиненні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому обставини висловлення погроз, спосіб доведення їх до потерпілої, поведінку винного та потерпілої, з якою він не був знайомий, поведінку обвинуваченого після злочинних діянь, ставлення до наслідків вчиненого.

Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 дав частково правдиві показання, щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема не заперечував, що після побиття, будучи на емоціях висловлював погрози родині ОСОБА_11 .

Показання обвинуваченого в цій частині підтверджені показаннями допитаної судом потерпілої, свідків, письмовими доказами, протоколами огляду, протоколами перегляду, висновками експертиз, дослідженими в судовому засіданні, з яких убачається, що 30.05.2023 року ОСОБА_3 розмістив відеозапис із погрозами вбивством ОСОБА_8 та членам його родини, а саме ОСОБА_5 та їх спільному малолітньомусину ОСОБА_9 , в соціальній мережі «Фейсбук» на власній сторінці.

Що стосується тверджень обвинуваченого, про те що він не погрожував особисто ОСОБА_23 та її сину, оскільки ніколи з ними не спілкувався та їх не знав, також не знав, що в нього є син, то такі показання спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, в судовому засіданні достименно встановлено, що родина ОСОБА_8 це його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_9 , іншої родини і сімї у нього не має. З переглянутих в судовому засіданні відеозаписів, вбачається, що ОСОБА_3 в агресивній формі погрожує ОСОБА_11 та його родині, виражається нецензурною лайкою в бік останнього. Погрожує ОСОБА_11 та його сім`ї, пропонує «зібрати сім`ю та виїхати, тому що придєлає всіх, половить і на часті». Повідомляє, що після того, як зв`язався з ОСОБА_11 , то надходять погрози його дитині. ОСОБА_3 говорить, що «наробить ременів з ОСОБА_11 , зловить та поріже на частини».

В судовому засіданні достеменно встановлено, що у ОСОБА_23 були реальні підстави побоюватися погроз ОСОБА_3 , оскільки з переглянутого відео, а також показань потерпілої свідків, убачається, що 30.05.2023 року ОСОБА_3 перебуваючи у збудженому агресивному стані, умисно, свідомо у мережі Фейсбук на власній сторінці, опублікував відео, в якому висловлював погрози ОСОБА_11 та його родині. Зокрема з висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 28.07.2023 року, крім іншого, убачається, що у висловлюваннях ОСОБА_3 , міститься пряма погроза життю та здоров`ю ОСОБА_8 та його сім`ї (відповідно до постанови ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 - син ОСОБА_8 ). Ця погроза виражена у висловлюваннях «... я вас приделаю всіх, (нецензурне слово), (нецензурне слово), половлю (нецензурне слово) всіх і на часті вас (нецензурні слова).» дієслівними конструкціями зі значенням «позбавлення життя» і «негативного фізичного впливу» («приделаю усіх», «половлю (нецензурне слово) всіх і на часті вас (нецензурне слово)»). У висловлюваннях ОСОБА_3 , міститься непряма (прихована) погроза життю та здоров`ю ОСОБА_8 та його сім`ї (відповідно до постанови ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 - син ОСОБА_8 ). Ця погроза виражена у висловлюваннях «Я всіх найду, дивіться, бить я нікого не буду, от, я ремнів нароблю, нароблю ременів з них просто і на цьом все закончиться, тому ОСОБА_11 (нецензурне слово) нехай виїжджає з города, тому шо я його (нецензурне слово), лічно поймаю і поріжу на часті, І (нецензурне слово)» дієслівними конструкціями зі значенням «позбавлення життя» і «негативного фізичного впливу» («я ремнів нароблю, нароблю ремнів з них / просто», «лічно поймаю і поріжу на часті, (нецензурне слово)»).

Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 боялася реалізації висловлених Прищепчуком погроз, вказане підтверджуються зокрема показаннями самої потерпілої, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 Страхи реалізації погроз ОСОБА_3 позначилися і на психічному здоров`ї потерпілої, яка в зв`язку з цим, вимушена була зверталася за медичною допомогою до лікаря психіатра та проходила лікування.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказів, зокрема одягу обвинуваченого, в якому він був одягнутий на переглянутих відео, які зібрані в рамках іншого кримінального провадження, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вказані докази були отримані в межах чинного КПК України, шляхом тимчасового доступу до речей і документів, на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

За результатами дослідження інших наданих стороною обвинувачення доказів, в учасників судового провадження не виникало зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Покази потерпілої, свідків та письмові докази, протоколи огляду, переглянуті відеозаписи, висновки експертиз, свідчать про вчинення ОСОБА_3 погрози вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України

Доводи сторони захисту про те що ОСОБА_17 можливо і висловив погрози, однак не вживав заходи для доведення відео до потерпілої та не викладав відео в прямий ефір та твердження обвинуваченого про те, що він не викладав відео з погрозами в ефір, йому не було відомо про викладення відео та те, що йому невідомо хто його видалив та в подальшому змінених про те, що відео виклала донька та вона ж і видалила його, суд сприймає критично, як такі як надані з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Більше того, такі показання обвинуваченого спростовуються переглянутими в судовому засіданні відеозаписами ОСОБА_3 з погрозами родині ОСОБА_11 , з яких крім іншого, убачається, зокрема з протоколу огляду та перегляду відеозапису від 08.06.2023 року з доданим до нього СD диском, на якому крім іншого зафіксовано, що на відео ОСОБА_3 говорить «незнаю, хто там дивиться ефір…..», «от тоість хто ще в ефірі хто бачить, щас поясню….» (а.с. 74-77,79, том №1). Також з протоколу огляду та перегляду відеозапису від 31.05.2023 року з додатком, на якому крім іншого зафіксовано, що на відео ОСОБА_3 був у прямому ефірі, та крім іншого повідомляв «не виходьте з ефіра, я візьму зарядку і підключусь, бо сідає телефон….Бо щас сяде телефон і гаплик нашому ефіру буде…» (а.с. 131-138 том №1). Вказане свідчить, що ОСОБА_3 було достименно відомо про те, що ведеться прямий ефір, в якому він висловлює погрози ОСОБА_11 та його родині.

Що стосується доводів сторони захисту про те, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомляв, що погрози не сприймав реально, є голослівними, оскільки в судовому засіданні, крім іншого свідок ОСОБА_11 повідомляв, що погрози сприймав реально, вони вплинули на життя дружини, їй було страшно, він просив хлопців, щоб чергували біля дому. Також в будинку поставили сигналізацію, камери, зверталися до поліції з метою отримання захисту. У дружини стрес, у її батьків також. Зазначив, що дружина не гуляє сама з дитиною, їй призначали ліки, щоб вона могла нормально спати, вона дуже хвилювалися за своє життя та життя дитини. Він також хвилюється за життя своєї сім`ї. Викладене відео сприйняв як реальну погрозу. Він також звертався із заявою до поліції, справа за його заявою ще розслідується.

Аналізуючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах пред`явленого в ході судового розгляду обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, що відповідає вимогам ст. 377 КПК України, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні погрози вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». «Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, в тому числі і потерпілих.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 , то суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 , має місце реєстрації та місце постійного проживання, офіційно працює.

Слід зазначити, що обвинувачений неодноразово зазначав про незадовільний стан здоров`я, однак жодних підтверджуючих це документів не надав, повідомив, що вони в нього відсутні.

Твердження обвинуваченого про те, що він в подальшому попросить вибачення у потерпілої, судом на даний час не можуть братися до уваги при призначенні покарання, оскільки у разі щирого бажання вибачитися перед потерпілою, у обвинуваченого була така можливість і безпосередньо в судовому засіданні, коли була присутня потерпіла та давала показання. Однак, ОСОБА_3 вибачення не попросив, натомість зазначив, що ОСОБА_5 та її сину він особисто не погрожував.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, - судом не встановлено.

Також судом враховуються наслідки вчиненого проступку, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинних дій, який вину не визнав, не розкаявся, вибачення у потерпілої не попросив, особливості й обставини вчинення, позицію потерпілої та вважає за можливе призначити покарання у межах ч. 1 ст. 129 КК України.

Підстави для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, в даному конкретному випадку, відсутні.

На думку суду, призначене покарання у виді пробаційного нагляду, в межах санкції статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових правопорушень, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого проступку і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Що стосується заявленого цивільного позову, то суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_5 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, який був змінений в ході судового розгляду, в якому остання просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь 50000 грн. моральної шкоди та 20000 грн. витрат на правову допомогу.

При вирішенні цивільного позову, суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, виходячи з аналізу вищевикладених норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про наявність обов`язку ОСОБА_3 відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 завдану моральну шкоду.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Потерпіла ОСОБА_5 внаслідок злочинних дій обвинуваченого, без сумніву зазнала сильних психологічних страждань, погрози ОСОБА_3 призвели до душевних страждань, переживань за свою родину та малолітнього сина, та негативних емоцій, втрати душевного спокою, зміні звичного способу життя потерпілої, яка хвилювалася за своє життя та життя свого малолітнього сина. Також, потерпіла у зв`язку зі злочинними діями ОСОБА_3 зверталася за допомогою до лікаря психіатра та їй було призначене амбулаторне лікування, що підтверджується відповідною медичною документацію.

Виходячи із вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена сума моральної шкоди є завищеною, та визначає розмір завданої моральної шкоди ОСОБА_5 30000,00 грн.

Заначений розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами ОСОБА_5 - з іншого.

Щодо заявлених ОСОБА_5 вимог про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно до ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.

Частиною 2 ст. 120 КПК України передбачено, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Статтею 125 КПК України передбачено, що суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору ОСОБА_5 уклала угоду з адвокатом ОСОБА_6 про надання правової допомоги.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги №07/23 К від 01.06.2023 року, із зазначенням надання конкретних юридичних послуг, розрахунку витрат на правову та допомогу, крім іншого передбачено, що за виконання послуг по договору, клієнт зобов`язується оплати за надання правничої допомоги 20000 грн.

Відповідно акту наданих адвокатських послуг від 27.03.2024 року, клієнту було надано послуги за договором про надання правничої допомоги №07/23к від 01.06.2023 року, в повному об`ємі. Загальна вартість послуг склала 20000 грн., тобто надано суду документальне підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, суд вважає, що розумним та справедливим розміром та підтвердженим понесених ОСОБА_5 витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 20000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на її користь.

Твердження захисника про те, що цивільний позов слід залишити без розгляду, оскільки позивачем не сплачений судовий збір за відшкодування моральної шкоди, безпідставні на не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір» при вирішенні цивільного позову в межах кримінального провадження, судовий збір включається до складу судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з: 1) судового збору; 2) витрат, пов`язаних з розглядом справи (по суті, це і є процесуальні витрати). Отже, поняття «судові витрати» ширше, ніж поняття «процесуальні витрати».

Водночас у главі 8 КПК України чітко врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Вичерпний перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України. Судовий збір до вказаних витрат не належить. Крім того, відповідно до ст. 119 КПК України в певному випадку, передбаченому цією статтею, суд вправі звільнити потерпілого від сплати навіть визначених у законі процесуальних витрат.

Крім того, з огляду на положення пунктів 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі: у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вказані правові норми підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (майнової та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом. Отже, цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, незалежно від об`єкта посягань.

Вказане узгоджується з позиціє., викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 16.08.2021 у справі N 644/7193/17.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на суму 11949грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 26, 100, 124, 368, 369 - 371, 373 - 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 129 КК України 2 роки пробаційного нагляду.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 30000 (тридцять) тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди, та 20000 (двадцять) тисяч гривень витрат на правову допомогу. В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у справі за проведення лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи в сумі 11949 одинадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн.

Речові докази:

долучений потерпілою ОСОБА_5 відеозапис Video 1, який знаходиться на СД диску та міститься в матеріалах провадження - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- долучений представником потерпілої ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 відеозапис Video 2, який знаходиться на СД диску та міститься в матеріалах провадження - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- три відеозаписи video 220-213376691-n та 283-483485768-n, які знаходяться на СД диску та містяться в матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- відеозапис 37608-320834931-n, який знаходяться на СД диску та містяться в матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_24