1-кс/465/664/24
У Х В А Л А

Іменем України

"03" квітня 2024 р. м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження №0000083 від 15.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України(судова справа №465/1420/24, провадження №1-кп/465/830/24) -

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 знаходиться на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000083 від 15.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України(судова справа №465/1420/24, провадження №1-кп/465/830/24).

01.04.2024 року суддя ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід від розгляду вищезазначеного кримінального провадження, покликаючись на те, що рішенням Франківського районного суду м. Львова(головуючий суддя ОСОБА_3 ) від 08.11.2023 рокуу справі №465/4187/23 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у невиконанні обмежувального припису заст.390-1 КК України, який був застосований на підставі рішення суду, яке було нею ухвалено як головуючою суддею, що може на її думку зумовити виникнення в учасників справи сумнівів у безсторонності та неупередженості головуючого судді. Тому приходить до висновку про неможливість в даному випадку збереження ознаки безсторонності та неупередженості головуючого судді з позиції стороннього спостерігача, а відтак з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи та ухвалення кінцевого рішення у справі. У зв`язку з чим, суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід від розгляду даного кримінального провадження з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової між суддями від 01.04.2024 року, заява про відвід судді передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Суддя ОСОБА_3 та особи, які беруть участь у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явилися, пояснень щодо заявленого самовідводу не надали, хоч належно повідомлені про день, час та місце слухання даної заяви, а тому вважаю за можливе заяву розглядати у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Перевіривши доводи заявленого самовідводу, дослідивши матеріали справи №465/1420/24, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частиною 1 статті 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, частиною 1 статті 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частиною 1 статті 80 КПК визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Так, згідно ч.2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом згідно зі статтями 75-81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013 року, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затверджений рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу. Відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях. Водночас слід розуміти, що зловживання самовідводом не допускається. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, а такі обставини у заяві про самовідвід суддею не вказані.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів від 2007 року, розміщених на офіційному сайті Ради суддів України, зазначено, що особисті цінності, яких дотримується суддя, його світогляд чи уявлення про закон не можуть вважатися упередженістю. Той факт, що суддя має певну загальну думку щодо правового чи соціального питання, яке безпосередньо стосується справи, не позбавляє його/її права розглядати справу.

Отже для вирішення питання про наявність законних підстав побоюватись, що конкретний суддя не є неупередженим, точка зору будь-якого «стороннього спостерігача» безумовно важлива, проте не повинна мати вирішального значення з огляду на те, що суспільство є неоднорідною сукупністю осіб з різними віком, освітою та культурою, майновим та соціальним станом, уявленнями про життєві цінності зокрема, що унеможливлює в принципі врахування різноманітних інтересів якогось умовного «спостерігача».

Статтею 8 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд) встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Як установлено, що обставини неможливості розгляду суддею ОСОБА_3 кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України визначених у ст.75 КПК України не наведені, а також судовим розглядом не встановлено існування обставин, які б свідчили про упередженість суддіОСОБА_3 , що унеможливлювало б прийняття нею об`єктивного судового рішення, тобто заявлений самовідвід не містить підстав для його задоволення,доводи про самовідвід судді ґрунтуються на суб`єктивних переконаннях, такий є невмотивований та передбачених законом підстав для самовідводу судді є відсутні, а тому слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 107, 369-372 КПК України

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження №0000083 від 15.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України(судова справа №465/1420/24, провадження №1-кп/465/830/24) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1