Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3179/24
Провадження № 1-кп/758/1130/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2024 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0003385 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сольци Новгородської обл. рф громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого 11.04.2023 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повністю згоден із встановленими органом дізнання обставинами вчиненого ним проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, і у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні, просив визначити покарання у виді штрафу.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 08.08.2019 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 прийшов до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , власницею якої є ОСОБА_5 , та відчинив замок вхідних дверей ключами, які надала йому остання. Перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири, ОСОБА_3 зайшов до спільної кімнати ОСОБА_5 , вхід до якої був вільний, та побачив наручний механічний годинник марки «Time» з пластиковим корпусом і жіноче синтетичне хутро болеро, 48 розміру, білого кольору, де в цей час у останнього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, переконавшись, що власника майна та інших сторонніх осіб вдома не має, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, викрав наручний механічний годинник марки «Time» з пластиковим корпусом і жіноче синтетичне хутро болеро, 48 розміру, білого кольору, які належали потерпілій. Надалі, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального проступку зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 485 грн. 97 коп.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини вчинення указаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

На виконання вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані: 1) заява обвинуваченого, складена в присутності захисника, про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілої щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись вимогами КПК України щодо особливостей спрощеного провадження стосовно кримінальних проступків, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, доведена, при цьому дії обвинуваченої кваліфіковані правильно.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше судимий, неодружений, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, що стимулюватиме його у подальшому до правомірної поведінки.

При визначенні міри покарання суд застосовує ч. 2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно зі ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У відповідності до підпункту 6 пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, з 01 липня 2020 року визначене як кримінальний проступок, й відповідно санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає більш суворе покарання, однак проступок вчинено 08.08.2019, з урахуванням вимог ст. 5 КК України слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у редакції станом на день вчинення кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що обвинувачений час перебував у розшуку з 13.11.2019 по 04.05.2023, вчинив нове кримінальне правопорушення 14.01.2023, а тому строки давності на притягнення до відповідальності не сплили.

З огляду на те, що цим вироком ОСОБА_3 призначається покарання у вигляді штрафу, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2023 щодо покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2023, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1