Провадження 1-кс/127/5297/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000326 внесеного до ЄРДР 12.04.2024, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мізяківські Хутори Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000326 від 12.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 12.04.2024 у нічний період часу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом марки "Мазда-323", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 216 від 01.08.2023 солдата ОСОБА_4 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки.

Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин

Так, 12.04.2024 близько о 04 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником котрого являється ОСОБА_7 , побачив, транспортний засіб марки «Мазда-323», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , підійшов транспортного засобу марки «Мазда-323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого відчинив передні двері водія вищевказаного транспортного засобу та побачив, що в замку запалювання встановлений ключ.

Усвідомлюючи реальну можливість заволодіння вказаним транспортним засобом, шляхом використання сприятливих умов для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, незаконно, тобто не маючи дійсного, передбаченого законом права, таємно, з метою тимчасового використання у власних цілях, сів за кермо та скориставшись наявністю ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун.

Після чого, ОСОБА_4 на вказаному автомобілі поїхав у напрямку с. Підлісне, де потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши транспортний засіб, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

12.04.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, яке було вручено йому особисто.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводиться наступними зібраними доказами, які перебувають в кримінальному провадженні:

- протоколом огляду місця події від 10.20.2024, де зафіксовано факт незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 та в ході якого було вилучено: змив з поверхні руків?я перемикання передач, якого поміщено до паперового конверту НПУ СУ світло-коричневого кольору; змив з поверхні керма авто, якого поміщено до паперового конверту НПУ СУ світло-коричневого кольору; слід взуття з поверхні капоту, якого поміщено до спеціального пакету НПУRIC 2129490, накладку з сидіння з боку водія, якого поміщено до спеціального пакету НПУ WAR 154553, чохол з садіння водія, до спеціального пакету НПУ WAR 1574562, накладну з керма, яку поміщено до спеціального пакету НПУ 7384835.;

- поясненням ОСОБА_4 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 12.04.2024.

Санкція ч. 1 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк та згідно ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_14 , вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, в нього відсутні соціально-стримуючі фактори та те, що він перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, адже ОСОБА_14 , вчинив тяжкий злочин. Крім того, ОСОБА_14 , може здійснювати незаконний вплив на свідків, що проживають на території Вінницького району, оскільки йому відомі особисті дані та адреси вказаних осіб.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненим кримінальним правопорушенням, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань, кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При обранні запобіжного заходу враховується тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

У той же час, застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину.

2) особиста порука не може бути достатньою, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

3) підозрюваний не працевлаштований, тому немає коштів для застосування такого запобіжного заходу як застава.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 289 КК України, санкція якого містить максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, у зв`язку із чим у будь який час може залишити місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення, що в свою чергу останньому жодним чином не перешкоджатиме, так як він має можливість та підстави на виїзд за межі території України, з урахуванням свого віку.

Крім того, відносно ОСОБА_4 скеровано до суду обвинувальні акти за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, можливо стверджувати про відсутність у підозрюваного засобів для існування тим паче можливість добровільного відшкодування спричиненої шкоди.

Отже, всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, забіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту жодним чином не порушить права підозрюваного, оскільки останній не працевлаштований, тобто суспільно-корисною працею не займається, крім того зазначений захід не вплине на його життя та побут, а лише наддасть як органу досудового розслідування, прокурору, суду так і стороні захисту підстав для відсутності будь-яких підозр про неналежну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та судового слідства.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, те що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, але разом із тим, на теперішній час підозрюється у вчинені нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, враховуючи вагомість наявних доказів підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки від вчиненого кримінального правопорушення, відсутність соціально - стримуючих факторів, характер та обставини злочину по якому повідомлено підозру, дають підстави слідчому судді дійти обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких або жорстких запобіжних заходів, окрім цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 , з огляду на положення ст. 177, 181, 194 КПК України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на підозрюваного процесуальні обов`язки передбачені в ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу до підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 11 год. 07 хв., 12 червня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду визначити до 12 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- не відлучатися з місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ Відділу поліції № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя