Справа № 487/4329/24
Провадження № 1-кс/487/3051/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на виявлене та вилучене майно 13.05.2024 в ході проведення освідування ОСОБА_4 , а саме: змиви з лівої долоні ОСОБА_4 ; змиви з правої долоні ОСОБА_4 ; зразок серветки пропитаної спиртовим розчином. Визначити місце зберігання вилученого майна в ТУ ДБР у м. Миколаєві, для їх подальшого зберігання та використання у якості речових доказів у кримінальному провадженні №0001133 від 13.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєва, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001133 від 13.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 13.05.2024 приблизно о 18 год. 00 хв. поліцейський з реагування патрульної поліції ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , в автомобілі ToyotaRav-4 з д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи між готелем « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вимагання, одержав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 15 000 грн., за не ініціювання питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та не вжиття заходів щодо належного оформлення у процесуальних спосіб факту правопорушення.

14.05.2024 проведено освідування ОСОБА_4 , в ході якого вилучено: змиви з лівої долоні ОСОБА_4 ; змиви з правої долоні ОСОБА_4 ; зразок серветки пропитаної спиртовим розчином та цього ж дня слідчим винесено постанову про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінальному провадженні з підстав їх відповідності критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

У клопотанні прокурор посилається на те, що зазначене майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України - є матеріальним об`єктом, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому згідно ч.3 ст.170 КПК України підлягають арешту.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду із залученням спеціалістів, криміналістичних експертиз, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій і набуте кримінально протравним шляхом.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєва, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 13.05.2024 приблизно о 18 год. 00 хв. поліцейський з реагування патрульної поліції ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , в автомобілі ToyotaRav-4 з д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи між готелем «Велес» розташованого по вул. Ярослава Мудрого у м. Баштанка та магазином «Каршоп» розташованого по вул. Героїв Небесної Сотні у м. Баштанка, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вимагання, одержав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 15 000 грн., за не ініціювання питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та не вжиття заходів щодо належного оформлення у процесуальних спосіб факту правопорушення.

Так, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 14.05.2024 року, ОСОБА_4 було затримано.

13.05.2024 проведено освідування ОСОБА_4 , в ході якого вилучено змиви з лівої долоні ОСОБА_4 ; змиви з правої долоні ОСОБА_4 ; зразок серветки пропитаної спиртовим розчином.

14.05.2024 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєва, ОСОБА_6 проведено огляд речей, вилучених в ході проведення освідування ОСОБА_4 .

Постановою слідчого ОСОБА_6 виявлені та вилученні 13.05.2024 в ході проведення освідування ОСОБА_4 речі, серед інших, зокрема, змиви з лівої долоні ОСОБА_4 ; змиви з правої долоні ОСОБА_4 ; зразок серветки, пропитаної спиртовим розчином, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснюється за фактом вимагання неправомірної вигоди, існує обґрунтоване припущення, що вилучені в ході освідування ОСОБА_4 речі зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність зазначеного вище майна критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаних речей.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Не підлягає задоволенню клопотання в частині визначення місця зберігання вилученого майна, оскільки суд розглядає лише клопотання про арешт майна, а питання, пов`язанні зі зберіганням речових доказів врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлені та вилучені 13.05.2024 в ході проведення освідування ОСОБА_4 змиви з лівої долоні ОСОБА_4 ; змиви з правої долоні ОСОБА_4 ; зразок серветки пропитаної спиртовим розчином.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1