Справа № 289/431/24
Номер провадження 1-кс/289/81/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000043, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000043 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України. Підготовче засідання у вказаній справі призначено на 22.05.2024 року.

17.04.2024 на електронну адресу суду та через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки строк його тримання під вартою спливає 26 квітня 2024 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 восени 2023 року перебуваючи в лісовому масиві між с. Краснобірка та с. Велика Рача Радомишльської ТГ Житомирського району Житомирської області побачив патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, бойовими 7,62 мм гвинтівковими патронами з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, одну ручну оборонно-осколкову гранату Ф-1, гвинтівку Мосіна та набої до неї. В цей день час та місці за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел на придбання та зберігання вказаної зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 восени 2023 року (точний день та час у ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в лісовому масиві між АДРЕСА_1 взяв вказану зброю, боєприпаси та вибуховий пристрій та тримаючи при собі переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, 17 лютого 2024 року, близько 11-04 години, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом з метою наживи та збагачення, по АДРЕСА_1 , в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.08.1998 року, п.2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, про те, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, вихолощена мисливська нарізна і гладко ствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше; п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, яким визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, вихолощеної, пневматичної зброї, пристроїв та п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ, за грошову винагороду в розмірі 3000 гривень, незаконно збув громадянину ОСОБА_6 (анкетні дані відносно якого змінені), 19 патронів, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, бойовими 7,62 мм гвинтівковими патронами з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям та одну ручну оборонно осколкову гранату Ф-1, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення до бойових припасів, які за результатами проведення оперативної закупки, працівниками поліції вилучено у громадянина ОСОБА_6 (анкетні дані відносно якого змінені) о 11 годині 56 хвилині в цей же день в лісовому масиві неподалік м. Радомишль Житомирського району Житомирської області за географічними координатами 50.476702, 29.27,1808.

Крім цього, ОСОБА_4 восени 2023 року перебуваючи в лісовому масиві між АДРЕСА_1 побачив патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, бойовими 7,62 мм гвинтівковими патронами з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, одну ручну оборонно-осколкову гранату Ф-1, гвинтівку Мосіна та набої до неї. В цей день час та місці за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел на придбання та зберігання вказаної зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 восени 2023 року (точний день та час у ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в лісовому масиві між АДРЕСА_1 взяв вказану зброю, боєприпасів та вибуховий пристрій та тримаючи при собі переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, 25 лютого 2024 року, близько 12-20 години, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом з метою наживи та збагачення, між АДРЕСА_1 , за грошову винагороду в розмірі 2000 гривень, незаконно збув громадянину ОСОБА_6 (анкетні дані відносно якого змінені), 21 патрон, які є бойовими 7,62 мм та одну гвинтівку «Мосіна» з номером на затворі НОМЕР_1 та номером на прикладі НОМЕР_2 , які за результатами проведення оперативної закупки, працівниками поліції вилучено у громадянина ОСОБА_6 (анкетні дані відносно якого змінені) о 12 годині 45 хвилин в цей же день в приміщенні ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою: АДРЕСА_2 .

13.03.2024 року ухвалою Житомирського апеляційного суду було скасовано ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та постановлено ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.04.2024 року включно.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищувати, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Наявність ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

За час тримання під вартою ОСОБА_4 вказані ризики не зменшились, судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, а тому вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане до суду клопотання про продовження обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав зазначених в ньому. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували. Зокрема ОСОБА_4 пояснив суду, що вину свою визнає в повному обсязі, доглядає за своєю бабусею має постійне місце проживання та із свідками спілкуватись не буде. У зв`язку із цим, просять клопотання задовольнити частково, та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що являється матір`ю обвинуваченого. Вона постійно

Допитана в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, ОСОБА_7 пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_4 . На даний час вона постійно проживає та працює в АДРЕСА_1 проживає її мати, яка після перенесення двох інсультів потребує постійного стороннього догляду. Постійний догляд здійснює її син ОСОБА_4 , який проживає разом із нею. Забрати мати до себе в м.Київ ОСОБА_7 не має можливості, оскільки не дозволяє житлова площа. Вона приїжджає доглядати мати через день та не має можливості здійснювати постійний догляд, а тому просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 ..

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказаний злочин, а саме за ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

13.03.2024 року ухвалою Житомирського апеляційного суду було скасовано ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та постановлено ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.04.2024 року включно з визначенням розміру застави.

Однак, станом на 24.04.2024 року підготовче засідання не проведено, судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, не досліджені докази, не допитані потерпілі і свідки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, без постійного місця проживання, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів/

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлених ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13.03.2024 року, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні також не встановлено.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду, існують ризики того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, а також переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, у зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спроби обвинуваченого уникнути відповідальності.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує положення ст. 182 КПК України, а саме обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000043, строком на 60 днів, а саме до 22 червня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача НОМЕР_3 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 25 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1