Справа № 182/3597/23
Провадження № 1-кп/0182/650/2024
У Х В А Л А

Іменем України

14.03.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушень за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2023 року за № 0000034 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Паласс, Ходжентського району, Таджикістан, з середньою освітою, одруженого, працюючого машиністом, місце роботи - МПК Покроводоканал, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушень за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2023 року за № 0000034, згідно яких:

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини 3 статті 79 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», охоронні зони об`єктів енергетики - зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля.

Також встановлено, що поряд з земельною ділянкою з кадастровим номером :05:040:0002, яка межує з домоволодінням по АДРЕСА_1 , розташована саморобна споруда розмірами 2x2 м., яка використовується як дерев`яний сінник, орієнтовною площею 0.02 га,.

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ № 1455 від 27 грудня 2022 року «Про затвердження Правил охорони електричних мереж», охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки та повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки лінії від крайніх проводів за умови їх невідхиленого положення на таку відстань по горизонталі: 25 метрів - 150 кВ.

Відповідно до інформації, наданої АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" № 33381/1001 від 07.07.2023, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:040:0002 орієнтовною площею 0.02 га, яка межує з домоволодінням по АДРЕСА_1 проходить лінія ПЛ-150 кВ Л-29 та між опорами № 227, № 228 розташована споруда, яка використовується під дерев`яний сінник.

Крім того, встановлено, що земельна ділянка розташована поряд з земельною ділянкою з кадастровим номером :05:040:0002, яка межує з домоволодінням по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0.02га Покровською міською радою Дніпропетровської області у власність та користування не передавалась.

Весною 2019 року (більш точного часу та дати в ході досудового слідства встановити не надалось можливим), ОСОБА_3 в порушення вимог чинного законодавства, достовірно знаючи про наявність повітряних ліній електропередачі та охоронну зону електричних мереж, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, збудував саморобну дерев`яну споруду розмірами 2x2 м., яка використовується як сінник. Тим самим, ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну ділянку з її охоронною зоною, загальною площею 0.02 га.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 197-1 КК України - самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

В підготовчому судовому засідання обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття відносно нього кримінального провадження. Вказав, що вину визнає, щиро кається у вчиненому, самостійно звільнив земельну ділянку, а тому вважає, що наявні підстави для закриття кримінального провадження згідно ст.48 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження.

Представник потерпілої юридичної особи надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Встановлено, що згідно обвинувального акта складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження за № 0000034 від 16.05.2023 року, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України,є нетяжким злочином.

Відповідно до ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.8 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, передбачено, що для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання.

У разі, коли суд зробить висновок про те, що, незважаючи на істотну зміну зовнішньої обстановки, суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала або винна особа не перестала бути суспільно небезпечною, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України не допускається.

Під зміною обстановки, внаслідок якої діяння втратило суспільну небезпечність, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому.

Таким чином, враховуючи що ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не використовує земельну ділянку та внаслідок зміни обстановки перестав бути суспільно небезпечним, а також те, що обвинувачений просив закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого у зв`язку із зміною обстановки, клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст.197-1 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 369, 372 КПК України, ст.ст. 44, 48 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.197-1 КК України на підставі ст.48 КК України та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.197-1 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000034 від 16.05.2023 року за ч.2 ст.197-1 КК України - закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати - відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення

Суддя: ОСОБА_1