Єдиний унікальний № 500/7445/13-к
Провадження № 1-кп/946/4/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

07 червня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001860, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У цьому кримінальному провадженні також брав участь потерпілий ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть, у зв`язку з чим, згідно ст. 55 КПК, його статус потерпілого як учасника кримінального провадження припинився.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.07.02.2013 у післяобідній час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні, розташованому по АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи намір на виконання своїх зобов`язань, з метою введення ОСОБА_7 в оману уклав з нею фіктивний договір авансу на придбання меблів для кухні, отримав від останньої гроші у сумі 1 700 грн та 100 доларів США, що в відповідно до курсу НБУ станом на 07.02.2013 становить 800 грн, після чого отриманими від коштами розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 500 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

2.Також, 14.02.2013 близько 18:00 години ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи намір на виконання замовлення, з метою ведення ОСОБА_6 в оману склав з нею фіктивний договір авансу на придбання шафи-купе, отримав від потерпілої гроші у сумі 900 гривень, після чого отриманими від неї коштами розпорядився на свій розсуд, чим спричинив їй матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

3.Далі, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи намір на видачу грошових кредитів та спеціальних на те повноважень, з метою створення легальності своєї діяльності орендувавши приміщення розташоване по АДРЕСА_3 , залучивши невстановлену особу, якій не було відомо про наміри ОСОБА_3 направлені на заволодіння чужим майном, до якого 07.03.2013, більш точного часу не встановлено, звернувся ОСОБА_9 з метою отримання грошового кредиту, якому невстановлена особа відповідно до отриманих від ОСОБА_3 інструкцій повідомила про умови отримання кредиту. ОСОБА_9 у той же день відповідно до отриманих інструкцій бажаючи отримати грошовий кредит оформив у магазині «Компас», розташованому по АДРЕСА_5 , товарний кредит, придбав ноутбук марки «Asus K 53Sm» вартістю 5400 гривень. Після чого ОСОБА_9 відніс придбаний у кредит ноутбук в офіс ОСОБА_3 та передав його невстановленій особі, вона в свою чергу передала товар ОСОБА_3 для видачі ОСОБА_9 грошового кредиту, не будучи обізнаною про його кримінально протиправні наміри, направленні на заволодіння майном шляхом обману. ОСОБА_3 , отримавши ноутбук, здійснюючи свій кримінально протиправний намір, направлений на заволодіння чужим майном, не маючи намірів на видачу грошових коштів ОСОБА_9 , продав ноутбук, а грошові кошти присвоїв собі.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

4.Також, 10.03.2013 у післяобідній час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 у буд. АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи намір на виконання замовлення, з метою введення ОСОБА_8 , в оману уклав з нею фіктивний договір авансу на придбання шафи-купе, отримав від потерпілої гроші у сумі 2 000 гривень, після чого отриманими від неї коштами розпорядився на свій розсуд, чим спричинив їй матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Статті (частини статті) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

5.При визначенні частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 , суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020, до абз. 2 ч. 2 ст. 190 КК були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою посилена, оскільки підвищений розмір штрафу.

6.Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ж ч. 2 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

7.Отже, з урахуванням того, що Закон №2617-VIII посилює кримінальну відповідальність за ч. 2 ст.190 КК, а також того, що кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_3 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне при ухваленні вироку відносно ОСОБА_3 керуватися положеннями ч. 2 ст. 190 КК в редакції 2001 року, чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, без урахування змін, внесених Законом №2617-VIII в частині посилення кримінальної відповідальності.

8.Кримінальний кодекс України

«Стаття 190. Шахрайство (в редакції 2001 року)

1. Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство),

…

2. Шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому,

карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.»

«Стаття 190. Шахрайство (в редакції Закону №2617-VIII)

1. Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство),

…

2. Шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому,

карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

9.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за їх згодою, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

10.Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік, вартість майна, яким він заволодів, а також спосіб заволодіння, та зазначив, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин, що викладені в обвинувальному акті, а саме у 2013 році він через створені оголошення в засобах масової інформації про виготовлення та реалізацію меблів, а також про видачу кредитів, отримував грошові кошти від людей під приводом виготовлення меблів, хоча насправді меблі виготовляти не збирався. Також він отримав ноутбук під приводом надати позику, але гроші за цей ноутбук так і не надав. Усього він чотири рази заволодів грошовими коштами таким чином різних людей, імен яких він не пам`ятає. Шкоду відшкодував трьом з чотирьох потерпілих, а ще одному потерпілому у нього не було можливості відшкодувати шкоду, у зв`язку з його смертю. Цивільний позов потерпілого, що помер, визнає у повному обсязі та готовий відшкодувати завдану шкоду.

11.Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

12.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданої шкоди.

13.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

14.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що перебіг давності у цьому кримінальному провадженні в силу ч. 2 ст. 49 КК зупинявся, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухилився від суду та з 13.02.2014 перебував у розшуку у зв`язку з цим, а також відносно нього був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

15.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні нетяжкі злочини проти власності.

16.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

17.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , даних досудової доповіді, того, що він щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях та активно сприяв їх розкриттю, добровільно відшкодував завдану шкоду трьом потерпілим, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, тривалий час, що минув з моменту вчинення злочинів (більше 11 років) і невчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень за цей тривалий час, що свідчить про те, що ступінь небезпечності його особи значно зменшився, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання зі звільненням від його відбування є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання зі звільненням від його відбування повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

18.Також суд вважає, що з урахуванням даних досудової доповіді та встановлених судом обставин виправленню ОСОБА_3 сприятиме додатково покладений обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

19.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого до ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_9 про стягнення 5 400 грн (а.п. 13) в якості відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що потерпілий ОСОБА_9 помер 02.07.2020, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України його цивільна правоздатність припинилася, а тому він не може бути учасником судового провадження, у тому числі цивільним позивачем. Тому цивільний позов ОСОБА_9 підлягає залишенню без розгляду. Суд вважає за необхідне роз`яснити правонаступникам (спадкоємцям) ОСОБА_9 їх право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

20.Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий у даному кримінальному провадженні 21.05.2024 на підставі ухвали суду про оголошення розшуку та про дозвіл на затримання з метою приводу, що підтверджується відповідним протоколом (а.п. 92 93), та досі перебуває під вартою у зв`язку з тим, що ухвалою суду від 21.05.2024 (а.п. 103 104) відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 19.07.2024. Враховуючи, що суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 підлягає призначенню покарання зі звільненням від його відбування, то його в силу ч. 1 ст. 377 КПК слід звільнити з-під варти в залі судового засідання.

21.З урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив злочини за цим вироком протягом лютого березня 2013 року, то йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з моменту затримання та взяття під варту, а саме з 21.05.2024 до моменту його звільнення з-під варти, а саме до 07.06.2024, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015), що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.08.2018.

22.Також враховуючи, що відносно ОСОБА_3 в період з 11.10.2013 до 10.12.2013 був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, то в силу ч. 7 ст. 72 КК цей період має бути зарахований ОСОБА_3 у строк покарання, виходячи із такого співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК у редакції 2001 року у виді позбавлення волі на строк один рік.

2.У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить систематично (три та більше) правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

3.У силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4.На підставі ч. 1 ст. 377 КПК звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання, скасувавши йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

5.Згідно ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015), зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 21.05.2024 до 07.06.2024, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

6.На підставі ч. 7 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 11.10.2013 до 10.12.2013, виходячи з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за однин день позбавлення волі.

7.Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 07 червня 2024 року.

8.Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду. Роз`яснити правонаступникам (спадкоємцям) ОСОБА_9 їх право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

9.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

11.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

12.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

13.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1