Справа № 243/2203/24
Провадження № 1-кп/243/597/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 02.03.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Слов`янська Донецької області, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, непрацездатних осіб на утриманні не маючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до судового наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2019 року по справі № 243/12229/19 та на підставі виконавчого листа від 15.11.2019 року ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, починаючи з 22.10.2019 року до досягнення повноліття старшою дитиною ОСОБА_6 , тобто до 05.02.2032, а після досягнення ОСОБА_8 повноліття продовжувати стягувати з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_7 до досягнення нею повноліття, тобто до 19.04.2033 в розмірі його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Будучи обізнаним про необхідність сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_5 , будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст.21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період виникнення заборгованості, а саме з 01.02.2021 по 29.02.2024 аліменти не сплачував.

Окрім того, за період виникнення заборгованості зі сплати аліментів, а саме з 01.02.2021 по 29.02.2024, ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, до центру зайнятості населення не звертався, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй дитині не надавав, однак отримував певний дохід від неофіційних робіт. Не маючи обмежень щодо фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, а також будучи обізнаним про необхідність виконання свого обов`язку зі сплати аліментів та можливості настання кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 , аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів станом на 29.02.2024 року в розмірі 189450,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

22.03.2024 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, яка долучена до обвинувального акту.

Згідно з цією угодою підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю та беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв досудовому розслідуванню.

Сторони погоджуються, що, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить, відповідно до вимог ст. 12 КК України, до кримінального проступку, обставин вчинення кримінального правопорушення, відсутності тяжких наслідків від скоєного кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, відсутність обтяжуючих обставин кримінального правопорушення, його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

За кримінальним провадженням потерпілій ОСОБА_4 протиправними діями ОСОБА_5 спричинена матеріальна шкода на суму 189450,00 гривень, яку потерпілій стороні не відшкодовано, вимоги щодо вчинення дій, не пов`язаних з відшкодування шкоди, відносно ОСОБА_5 потерпіла не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився із запропонованим видом та мірою покарання, про що свідчить його підпис в угоді.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю за ч. 1 ст. 164 КК України, не заперечував, що при зазначених у обвинувальному акті обставинах скоїв це кримінальне правопорушення. Зазначив, що він знає про необхідність сплачувати аліменти на утримання своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проте аліменти не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 189450,00 гривень. Розкаявся, просив затвердити угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердили укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні підтримала укладену між обвинуваченим та потерпілою стороною угоду про примирення, не заперечувала проти її затвердження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з достовірністю встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 досягли угоди про примирення, підписали її, ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин. Між обвинуваченим та потерпілою була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Судом роз`яснено сторонам вимоги ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та потерпіла обізнані з наслідками угоди, потерпіла цивільний позов не заявила, просила затвердити угоду.

Суд переконався у добровільності укладання сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), та призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22.03.2024 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 02.03.2024.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1