ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2887/24 Номер провадження 11-сс/814/407/24Головуючий у 1-й інстанції с. ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника заявникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 07 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність посадових осіб ТУ БЕБ у Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що зміст заяви ОСОБА_8 від 29 квітня 2024 року, направленої на адресу ТУ БЕБ у Полтавській області, не містить конкретних фактичних даних щодо дій, які би свідчили про вчинення вказаними в скарзі особами кримінальних правопорушень, натомість у заяві наведено твердження, що зводяться до незгоди скаржника з викладеними в поясненнях відомостями та долученими до них доказами, а тому наведених ОСОБА_8 у заяві та скарзі доводів недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, яке відкривається саме на підставі фактів щодо вчинення кримінального правопорушення та не є механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 07 травня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою подану ним скаргу задовольнити, зобов`язати уповноважених осіб ТУ БЕБ у Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_8 від 29 квітня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя: не врахував те, що: уповноваженою особою ТУ БЕБ у Полтавській області було допущено бездіяльність щодо невиконання вимог ч.1 ст.214 КПК України, оскільки безпідставно не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, яка містила наведення обставин цього кримінального правопорушення, за фактом штучного створення в господарській справі неправдивих письмових пояснень та інших доказів за підписом ОСОБА_9 , які були подані до суду представником позивача адвокатом ОСОБА_10 , із метою штучного створення доказів стороною захисту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідувань 20 вересня 2023 року за №0001150, з метою уникнення ОСОБА_9 кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.205-1 КК України, не розпочато досудове розслідування; фактично перейняв повноваження органу досудового розслідування та за відсутності факту проведення слідчих дій установив обставини провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію представника щодо здійснення апеляційного розгляду за відсутності заявника та задоволення апеляційної скарги з підстав у ній наведених, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження та долучену адвокатом копію заяви про кримінальне правопорушення, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ж ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, у силу вимог ч.ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) також наголосила на тому, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 1 ст.384 КК України передбачено відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

За ч.2 ст.384 КК України відповідальність настає за ті самі дії, поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів.

Зазначені вище кримінальні правопорушення можуть бути вчинені лише шляхом активної поведінки та коли особа діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивість своїх показань, висновку, звіту чи перекладу і бажає діяти саме таким чином.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 подав до ТУ БЕБ у Полтавській області заяву від 29 квітня 2024 року, в якій просив унести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення адвокатом ОСОБА_10 та учасником ТОВ «Агро Перемога» ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, в ході розгляду господарської справи.

Затим адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ БЕБ у Полтавській області, посилаючись на безпідставне невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною вище заявою.

Однак заява ОСОБА_8 не містить конкретних даних і наведення обставин, які би могли вказувати на вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, що було би підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щоб в подальшому проводити досудове розслідування. Натомість, із аналізу заяви вбачається, що її доводи зводяться виключно до незгоди з порядком вирішення питань товариства і, таким чином, зі змістом наданих ОСОБА_9 як третьої особи в господарській справі письмових пояснень та доказів у межах розгляду господарської справи. При цьому, окрім письмових пояснень, у заяві не зазначено конкретних доказів, які на думку ОСОБА_8 , сформовані в кримінально-протиправний спосіб. До того ж, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, на неправдивість яких посилається заявник, у розумінні положень ч.2 ст.161, ч.1 ст.168 ГПК України є заявою по суті справи, в якій викладаються аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову), а не доказом, який би утворював предмет кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 КК України. Відповідно до ч.2 ст.73 ГПК України засобами доказування в господарському процесі є : письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показаннями свідків.

Водночас колегія суддів наголошує, що здійснення оцінки доказів із точку їх належності та достовірності для встановлення обставин провадження в межах господарської справи, наявності чи відсутності підстав для задоволення позову належить до виключних повноважень суду, який здійснює розгляд цієї справи. Викладені ж заявником відомості ґрунтуються на власному аналізі норм кримінального закону та не містять об`єктивних відомостей та обставин, які би свідчили про ймовірне вчинення згаданого вище злочину.

Таким чином, наведені вище обставини не тягнуть за собою обов`язку органу досудового розслідування щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_8 від 29 квітня 2024 року, через це слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги представника заявника.

Колегія суддів, керуючись ч.2 ст.404 КПК України, зауважує, що за змістом оскаржуваної ухвали слідчий суддя допустив неточність, зазначивши, що скаргу була подано ОСОБА_8 , а не його представником - адвокатом ОСОБА_7 , але, враховуючи те, що слідчим суддею постановлено правильне судове рішення за результатами розгляду цієї скарги й вона подана в інтересах саме ОСОБА_8 , то вказане не є тим істотним порушенням, яке би утворювало достатню та виправдану підставу для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не перешкодило та не могло перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому вона не підлягає до задоволення.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює, що заявник чи його представник за умови існування та належного викладу в заяві про кримінальне правопорушення конкретних обставин, які би могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не обмежені у праві на повторне звернення до органу досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 07 травня 2024 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4