Номер провадження 1-кп/754/213/24
Вирок

Іменем України

29 лютого 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005661 від 12 червня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю сторони обвинувачення: - прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- захисника ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

У невстановлений судом час та місці, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу, ОСОБА_3 у невстановлений спосіб, час та місці, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де розфасувавши вказаний наркотичний засіб у поліетиленові пакети та помістивши їх до скляної банки, почав зберігати на балконі кімнати, без мети збуту.

В подальшому, 12.06.2019 року в період часу з 08 години 38 хвилин до 09 години 30 хвилин за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції проведено санкціонований обшук, в ході якого у вказаній квартирі виявлено та вилучено електронні ваги та в загальній сумі 91 (дев`яносто один) поліетиленовий згорток, всередині яких знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, загальною масою 74,1 г., що є великим розміром, який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 інкримінується вчинення умисних протиправних дії, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та показав суду, що з 2009 року вживає наркотичні засоби, купляв для себе канабіс. У 2019 році купив велику кількість, все було розфасовано, йому було зручно. Придбав 80 грам, при вилученні залишилось 74,1 г., вагу вилученого канабісу не оспорює. На даний час перебуває на замісній терапії, вживає і зараз як заспокійливе, має багато супутніх захворювань. Свідки по справі йому не знайомі. Після повідомлення про підозру проходив лікування, на даний час вживає медичний мета дон, інше не вживає. В зв`язку з викладеним, просив його дії перекваліфікувати з ч. 2 ст. 307 КК України на ст. 309 КК України. У вчиненому придбанні та зберіганні наркотичного засобу - канабіс без мети збуту щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, саме: у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу у великому розмірі без мети збуту, окрім повного визнання останнім вини у вчиненні даного злочину, також підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-показами свідка ОСОБА_8 , який показав суду, що знає обвинуваченого ОСОБА_3 з 2001 року як мешканця будинку, де свідок проживає. У 2019 році його викликали для участі потятим у обшуку в квартирі ОСОБА_3 ходили по кімнаті, у горщиках росла конопля, рослин було багато, приблизно 30 штук у горщиках, вилучили приблизно 90 грам подрібненої. У квартирі 3 кімнати, подробиць не пам`ятає. Звідки конкретно дістали речовину не пам`ятає. Також, були ваги і пакетики, скільки не пам`ятає. Неправомірних дій поліції не бачив. під час обшуку у квартирі був присутній ОСОБА_3 . По закінченню обшуку вони із сусідкою підписали протокол та пішли додому.

-даними протоколу обшуку від 12.06.2019 року та відеозапису, який є невід`ємною частиною до даного протоколу, згідно якого 12.06.2019 року в період часу з 08. Год. 38 хв. до 09 год. 30 хв. було проведено санкціонований ухвалою слідчого судді (справа 761/19627/19) від 14.05.2019 року обшук квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання гр. ОСОБА_3 , виявлено та вилучено: 91 (дев`яносто один) поліетиленовий згорток, всередині яких знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору; електронні ваги; частину пластмасової пляшки, а також мобільний телефон марки «Lenovo», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картками абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Постановою слідчого від 14.07.2019 року вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0005661 від 12.06.2019 року;

- даними висновку експерта від 19.06.2019 № 11-2/3342, згідно якого вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , та надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що міститься у 5 (п`яти) пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовими застібками, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабісом. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,83 г., 0,78 г., 0,87 г., 0,91 г., 0,86 г. Крім того, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що міститься у 76 (сімдесяти шести) пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовими застібками, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабісом. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,90 г., 0,91 г., 0,86 г., 089 г., 0,85 г., 0,86 г., 0,87 г., 0,89 г, 0,83 г., 0,61 г., 0,87 г., 0,69 г., 0,62 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,84 г., 0,88 г., 0,87 г., 090 г., 0,90 г., 0,92 г., 086 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,88 г., 0,91 г., 0,92 г., 0,89 г., 0,89 г., 0,91 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,87 г., 0,88 г., 0,86 г., 0,88 г., 0,68 г., 0,91 г., 0,86 г., 0,93 г., 0,92 г., 0,80 г., 0,87 г., 0,89 г., 0,90 г., 0,90 г., 0,89 г., 0,87 г., 089 г., 0,87 г., 0,86 г., 0,85 г., 0,99 г., 0,86 г., 0,72 г., 0,90 г., 0,92 г., 0,67 г., 0,86 г., 0,92 г., 0,86 г., 0,87 г., 0,90 г., 0,85 г., 0,85 г., 0,62 г., 0,87 г., 0,77 г., 0,94 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,85 г., 0,92 г., 0,91 г., 0,64 г.

- даними висновку експерта від 13.06.2019 № 11-2/3340, згідно якого вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , та надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що міститься у 10 (п`яти) поліетиленових пакетах, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабісом. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,86 г., 0,91 г., 0,90 г., 0,90 г., 0,93 г., 0,95 г., 0,95 г., 0,87 г., 0,89 г., 0,91 г., загальною масою 9,07 г.

Окрім того, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9 , який показав суду, що обвинуваченого бачить вперше. Свідок знав, що є вихід на заборонені речовини, заплатив, взяв і все. Познайомився, зізвонився, взяв амфетамін і таблетки екстазі у ОСОБА_10 за 400 грн. Купляв 1 раз, більше не бачив. Дату точно не пам`ятає, це було давно, вони були вдвох. Придбав на Лівому березі, місце не пам`ятає. Взяв 2 таблетки екстазі та амфетамін. До нього приїхали співробітники і сказали, що потрібно дати покази. В минулому притягувався до кримінальної відповідальності 6 років тому. Припинив вживати наркотики в 2020-2021 роках. Інших осіб і місця купівлі наркотичних засобів не пам`ятає. Поліція вийшла на нього і йому довелось давати покази, його хтось здав. Наркотики вживав 2-3 роки, робив закупи 3-4 рази на місяць, всі рази через інтернет. Чому саме пам`ятає закупку у ОСОБА_3 - не пам`ятає.

Суд оцінює критично та не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_9 , оскільки його покази є суперечливими та не узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами, зокрема, суперечними є твердження даного свідка про те, що він вперше бачить обвинуваченого ОСОБА_3 , в той же час свідок стверджує, що придбав у останнього психотропну речовину - амфетамін, інформацію, зазначену в обвинувальному акті, не підтвердив, як не підтвердив і продаж і передачу йому канабісу обвинуваченим ОСОБА_3 . Окрім того, даний свідок зазначив, що він погодився давати покази на пропозицію співробітників правоохоронних органів, так як він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту стосовно проведення з порушенням положень КПК України обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 12.06.2019 року, з тих підстав, що вказаний обшук проведено в рамках іншого кримінального провадження, а відтак не може мати доказове значення у провадженні стосовно ОСОБА_3 , виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З урахуванням вищевикладеного, суд визнає протокол обшуку від 12.06.2019 року належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки даний протокол огляду складено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Так, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 від 12.06.2019 року виділено із матеріалів кримінального провадження № 0013126 від 12.12.2018 року в окреме провадження матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: постанову про призначення групи прокурорів від 12.12.2018, постанову про призначення групи слідчих від 12.12.2018 року, витяг з ЄРДР, ухвалу іменем України від 14.05.2019, клопотання про проведення обшуку від 14.05.2019, доручення від 12.06.2019, Протокол обшуку від 12.06.2019, DVD-R диск з відеозаписом протоколу обшуку, доручення від 10.04.2019, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 10.04.2019, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10.04.2019, а також запит від 03.04.2019, тобто усі матеріали, які стосувались підозрюваного ОСОБА_3 , зокрема, протокол обшуку від 12.056.2019, проведеного за місцем проживання останнього.

Відтак, обставини, на які посилається сторона захисту не знайшли свого належного підтвердження в суді і спростовується дослідженими доказами у кримінальному проваджені та не узгоджуються із іншими доказами по справі, які, на думку суду, є правдивими, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Оцінивши в сукупності дослідженні по справі докази, суд дійшов до висновку, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд може змінити обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

З наданих стороною обвинувачення доказів, суд не вбачає належних та достатніх доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_3 злочинної діяльності зі збуту наркотичного засобу.

Стороною обвинувачення не було забезпечено явку свідків для допиту в судовому засіданні щодо збуту обвинуваченим наркотичних засобів, не зазначено осіб яким він збував такі засоби.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» дано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК України), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо) (п.4 постанови).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України не містить допустимої інформації щодо збуту наркотичного засобу обвинуваченим жодній особі, тобто таких фактів органом досудового розслідування не доведено, оперативні закупівлі не проводилися.

Окрім того, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом і метою збуту. Однак в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не надано будь яких доказів та не доведено, що обвинувачений мав умисел на збут наркотичного засобу іншим особам.

Разом з тим, вилучена кількість наркотичного засобу - канабіс, а також місце та обставини при яких вони були вилучені у обвинуваченого, за відсутності інших доказів, не можуть бути визначальним доказом скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Суд також зауважує, що сторона обвинувачення не була позбавлена можливості в допиті свідків чи будь - яких інших осіб, на підтвердження пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, однак правом наданим кримінально - процесуальним кодексом при розгляді кримінального провадження, не скористалась.

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтуються на припущеннях, зібраними без урахування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій ( ч. 2 ст. 93 КПК України).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішення у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в частині наявності такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, як мети збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Враховуючи наведене, виходячи із системного тлумачення Закону, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою - метою збуту, й вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами без такої мети утворює склад злочину, передбаченого ст. 309 цього Кодексу, а тому лише факт виявлення та вилучення у ОСОБА_3 наркотичного засобу не може вважатися доказом умислу обвинуваченого саме на їх збут, відтак суд тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого на його користь.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 307 КК України та кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великому розмірі без мети збуту.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, довідки КМНКЛ «Соціотерапія» від 19.06.2019 року № 416937, ОСОБА_3 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.10.2009, діагноз: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, має ряд тяжких захворювань: ВІЛ-інфекція, гепатит С, посередньо характеризується за місцем проживання, наведену пом`якшуючу покарання обставину та відсутність, обставин, що обтяжують покарання. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні: витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 11-2/3340 від 13.06.2019 року в розмірі 1 570,10 грн., а також витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 11-2/3342 від 19.06.2019 року в розмірі 2 826,18 грн., всього у загальному розмірі 4 396,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази: наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 74,1 г., електронні ваги, частину пластмасової пляшки, після набрання вироком законної сили, - знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Lenovo», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картками абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 4 396,28 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1