Справа №333/5465/24
Провадження №1-кс/333/1778/24
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2024 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарський районний суд м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання заступника начальника СВ ВП №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000063 та додані до нього матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника СВ №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізький області капітана поліції ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000063.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 27 вересня 2022 року, ОСОБА_6 , будучи проросійськи налаштованою, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області, добровільно погодилась щодо участі у проведенні на території тимчасово окупованого смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області незаконного референдуму про вихід Запорізької області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф, та була призначена головою дільничної виборчої комісії, яка діяла на території вищевказаного населеного пункту.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 23 по 27 вересня 2022 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану", прийняла участь у організації та проведенні незаконного референдуму, а саме будучи членом дільничної виборчої комісії смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, вчинила дії щодо організації незаконного референдуму, а саме - організовувала інформаційно-роз`яснювальну діяльність, зі списками виборців та бюлетенями здійснила подворовий обхід жителів АДРЕСА_1 з метою їх залучення до голосування щодо виходу Запорізької області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації.

В подальшому, 27 вересня 2022 року так звана «Центральна виборча комісія Запорізької області» за результати підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся.

В наслідок вищевказаних незаконних та неправомірних дій ОСОБА_6 стало визнання російською федерацією незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України таким, що відбувся та незаконного приєднання Запорізької області до складу рф.

04 червня 2024 року слідчим за погодженням із прокурором Василівської окружної прокуратури Запорізької області було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України.

12 червня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Санкція вказаної статі Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване право власності на таке нерухоме майно: земельна ділянка загальною площею 0,1465 га, з кадастровим номером :51:004:0018; житловий будинок, загальною площею 49,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої

Таким чином, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження в частині можливої конфіскації майна підозрюваного, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно, яке на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_6 .

Слідча у судове засіданні підтримала клопотання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання просив суд відмовити у задоволенні вимог з тих підстав, що ОСОБА_6 є лише підозрюваною, обвинувачення не доведено.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 01.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину за ч. 5 ст. 111-1 КК України (кримінальне провадження №0000063).

04.04.2024 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Складене 04.04.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останньої на 10.06.2024 року, 11.06.2024 року та 12.06.2024 року до слідчого відділу Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області (м.Запоріжжя, вул. Космічна, буд.40) 06.06.2024 року були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу генерального прокурора України, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру.

Крім цього, 13.06.2024 року, за допомогою офіційних джерел сайту офісу Генерального прокурора України опубліковано повістку про виклик на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 09 годину на «17» червня 2024 року, «18» червня 2024 року, «19» червня 2024 року до слідчого відділення Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40 для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваної та проведення слідчих дій за її участю

Також, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 135 КПК України, а саме за допомогою офіційних джерел сайту газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», 13.06.2024 року опубліковано повістку про виклик на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 09 годину на «17» червня 2024 року, «18» червня 2024 року, «19» червня 2024 року до слідчого відділення Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40 для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваної та проведення слідчих дій за її участю.

Письмове повідомлення про підозру, відповідно до вимог ч.1 ст.278 КПК України, ОСОБА_6 було вручене у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Зокрема, відповідно до вимог ст.ст.11, 112, 135 та 136 КПК України, в номері газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» №115 ( НОМЕР_1 ) за 06.06.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, в розділі «Повістки про виклик» опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.5 ст.111-1 КК України та повістки про виклики для допиту в якості підозрюваної та для проведення інших слідчих та процесуальних дій на 10.06.2024, 11.06.2024, 12.06.2024 року.

10.06.2024, 11.06.2024, 12.06.2024 року ОСОБА_6 за викликом до слідчого відділення Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40, не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

В номері газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» №120 ( НОМЕР_1 ) за 13.06.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, в розділі «Повістки про виклик» опубліковано повідомлення про необхідність ОСОБА_6 з`явитись 17 червня 2024 року, 18 червня 2024 року, 19 червня 2024 року на 10 годину, до слідчого відділу Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, яке розташоване за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Космічна, будинок №40, для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваної та проведення інших процесуальних дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000063 від 01.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

17 червня 2024 року, 18 червня 2024 року, 19 червня 2024 року ОСОБА_6 за викликом до слідчого відділення Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40, не з`явилась, про причини неявки не повідомила

19.06.2024 року слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_6 у розшук.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підозрюваній ОСОБА_6 , на праві приватної власності, належить:

- земельна ділянка загальною площею 0,1465 га, з кадастровим номером :51:004:0018;

- житловий будинок, загальною площею 49,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна. Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

ОСОБА_6 підозрюється у колабораційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 170 КПК України заборона, обмеження користування або розпорядження майном може бути застосоване лише в разі доведеності існування обставин, які підтверджують, що незастосування таких заходів призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі такого майна, проте, вказані обставини не підтверджені достатніми доказами.

Відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Тому, обґрунтованими є посилання в клопотанні слідчого, що накладення арешту на майно є необхідним з метою можливої конфіскації майна в разі доведеності вини підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки, слідчим доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної цілі кримінального провадження заходу, як арешт будинку та земельної ділянки, а також доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна,інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово вказував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст.131, 170, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000063 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку загальною площею 0,1465 га, з кадастровим номером :51:004:0018, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, загальною площею 49,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1