Справа № 308/5343/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

В С ТА Н О В И В:

16.04.2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_4 , в січні 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, підшукала громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та якому повідомила, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та механізм незаконного переплавлення через державний кордон України, а також визначивши вартість такої незаконної послуги для ОСОБА_5 у сумі 7 000 доларів США, на що останній надав згоду.

Так, 23.02.2024 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, зідзвонилась з ОСОБА_5 , котрому повідомила, що для організації переправлення його через державний кордон України, йому необхідно буде з`явитися до міста Мукачево Закарпатської області, та самостійно поселитися до готелю без її участі та посередництва, так як це необхідно для здійснення конспіративних заходів з її сторони.

У подальшому 22.03.2024 ОСОБА_5 прибув до міста Мукачево та відповідно до попередніх вказівок ОСОБА_4 самостійно поселився до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня, а саме 22.03.2024 ОСОБА_4 діючи з метою власного протиправного збагачення, діючи з відома невстановлених досудовим розслідуванням осіб, приїхала на зустріч котра відбулась в піцерії «Колізей», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_5 , в ході вищезазначеної зустрічі ОСОБА_4 провела попередній інструктаж останнього, завірила в готовності переправлення його через Державний кордон України, та отримала грошові кошти в сумі 7 000 доларів США в знак грошової винагороди за її протиправні послуги.

23.03.2024 ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, підтвердила свій протиправний намір з переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, однак повідомила останнього, що за причин котрі не залежать від неї та її на даний час невстановлених спільників, вказане переправлення відбудеться в інший день.

Після чого ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_4 , було перевезено невстановленою досудовим розслідуванням особою та за допомогою невстановленого транспортного засобу до Хустського району Закарпатської області, де у селі Липча, урочищі Черять останнього поселено на безоплатній основі до ранчо «Хайленд». Де за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 очікував переправлення його через державний кордон України до 03.04.2024.

Надалі 03.04.2024 невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, діючи з відома ОСОБА_4 , використовуючи невстановлений на даний час досудовим розслідуванням транспортний засіб, забрали ОСОБА_5 та перевезли його до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та наказали йому викликати таксі на 04 год. 15 хв. 04.04.2024, на якому останній має доїхати до автовокзалу у місті Берегово, після чого сісти на електричку та проїхати до залізничної станції у населеному пункті Велика Бийгань, що знаходиться у Берегівському районі Закарпатської області.

04.04.2024 о 04 год. 15 хв. відповідно до вказівок ОСОБА_4 та невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб ОСОБА_5 сів до раніше замовленого таксі (невстановленого танспортного засобу), на якому проїхав до залізничної станції у місті Берегово, де відповідно до попередніх домовленостей та вказівок сів до електрички та проїхав до залізничної станції у населеному пункті Велика Бийгань, що знаходиться у Берегівському районі Закарпатської області.

Окрім того встановлено, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, взяла на себе зобов`язання організувати незаконне переправлення осіб через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за невстановлену на даний час грошову винагороду за такі протиправні послуги.

Так ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи на залізничній станції у населеному пункті Велика Бийгань, що знаходиться у Берегівському районі Закарпатської області, виконуючи вказівки ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, були затримані працівниками правоохоронних органів.

Крім того 04.04.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів.

04.04.2024 року в проміжок часу з 09 год. 22 хв. по 09 год. 41 хв. заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_9 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено та в подальшому вилучено наступне: автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ пульт запуску до автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; мобільний телефон марки «IPHONE 5» білого кольору; 2 (два) блокноти; 2 (дві) заяви на видачу готівки; страховий поліс.

Беручи до уваги викладене вище, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вилучені 04.04.2024 у ході обшуку автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 по кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, із забороною використання та розпорядження зазначеними, наступні речі, предмети та документи, а саме:

- автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ пульт запуску до автомобіля;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- мобільний телефон марки «IPHONE 5» білого кольору;

- 2 (два) блокноти;

- 2 (дві) заяви на видачу готівки;

- страховий поліс.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого розгляд справи просить провести без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити

Власник майна у судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено у ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 23.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000104 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що підставою для внесення до ЄРДР слугували матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.

З витягу з ЄРДР, а саме з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що до відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали з Управління СБУ в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами бере участь в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску з корисливих мотивів.

З протоколу обшуку від 04.04.2024 року вбачається, що 04.04.2024 року заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_9 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено обшук автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено: автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ пульт запуску до автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; мобільний телефон марки «IPHONE 5» білого кольору; 2 (два) блокноти; 2 (дві) заяви на видачу готівки; страховий поліс.

Згідно ухвали слідчого судді від 16.04.2024 року було надано стороні обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був проведений 04.04.2024 року, в ході якого виявлено та вилучено наступне: автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ - пульт запуску до автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; мобільний телефон марки «IPHONE 5» білого кольору; 2 (два) блокноти; 2 (дві) заяви на видачу готівки; страховий поліс.

04.04.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно витягу вбачається, що автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 та яким користується ОСОБА_4 .

Постановою заступника начальника відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 04.04.2024 року вищезазначене виявлене та вилучене майно було визнано речовими доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною третьою ст.169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Згідно ч. 1 ст. 263 КПК зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (комплекс технічних засобів електронних комунікацій та споруд, призначених для надання електронних комунікаційних послуг) є різновидом втручання у приватне спілкування, що проводиться без відома осіб, які використовують засоби електронних комунікацій (телекомунікацій) для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можливо встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що виявлене та вилучене 04.04.2024 року в ході проведення обшуку автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , майно а саме: мобільний телефон марки «IPHONE 5» білого кольору, 2 (два) блокноти, 2 (дві) заяви на видачу готівки, є речовими доказами у даному кримінальному правопорушенні та зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання у цій частині з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим слідчий суддя зазначає, що клопотання слідчого у частині накладення арешту на автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ НОМЕР_2 запуску до автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс,, не містить виклад обставин на підтвердження того, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу наведених норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, із тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин можливого кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування, та посилання на ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Наведене у свою чергу ставить під сумнів доводи слідчого про достатність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ НОМЕР_2 запуску до автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс.

Вилучення такого майна є не припустимим та слідчим не доведено, що дане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна в частині запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування, тобто посилання прокурора на те, що вилучене майно може бути знаряддям злочину, та зберегти на собі сліди вчинення злочину, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення, не є співрозмірними із вимогами кримінально-процесуального законодавства, а тому в задоволені клопотання в цій частині слід відмовити.

Відтак, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 169, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 04.04.2024 року, автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «IPHONE 5» білого кольору;

- 2 (два) блокноти;

- 2 (дві) заяви на видачу готівки.

Повернути тимчасово вилучене майно власнику майна ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яке було вилучено 04.04.2024 року, під час проведення обшуку автомобіля марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

- автомобіль марки «BMW X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ - пульт запуску до автомобіля;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- страховий поліс.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1