Справа 361/5137/20 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2972/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 квітня 2024 року.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , який є особливо тяжким. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що рішення суду не містить достатніх мотивів, які би підтверджували доцільність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, а клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, поза увагою суду залишились дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має на утриманні трьох дітей, дружину та матір, яка потребує догляду. Захисник пославшись на рішення Європейського суду з прав людини, відповідно до якого, обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, звернув увагу на відсутність обґрунтованих інших підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу. Звернув увагу на відсутність обґрунтованих інших підстав для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу. На переконання захисника, обставини провадження дають право вважати, що докази, на яких ґрунтується підозра, недопустимі, в силу ст. 87 КПК України. Отже, у кримінальному провадженні відсутні докази, що підтверджують або вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованому йому злочину. Виходячи з наведеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, захисник вважає, що прокурор не довів суду належним чином обґрунтованість клопотання про тримання особи під вартою на такий довгий термін та зважаючи на дані про особу ОСОБА_6 , вказаний запобіжний захід, на думку захисника є невмотивовано жорстоким. Просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою з визначенням розміру застави.

Ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явилися, у зв`язку із чим, суд вважав за можливе провести апеляційний розгляд за правилами положень ч.4 ст.4221 КПК України - без участі сторін кримінального провадження.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисником фактично порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою та з можливістю внесення застави. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 12 лютого 2024 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 був визначений до 11 квітня 2024 року. Між тим, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2024 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 був продовжений до 06 червня 2024 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню в одному зі способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали.

Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4