ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3417/22 Номер провадження 11-кп/814/1014/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000362, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.01.1989 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.42 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі з вістрочкою виконання вироку згідно ст.46-1 КК України на 2 роки;

- 22.03.1989 Октябрським районним судом м.Полтави за ст.17 ч.2 ст.140, ч.3 ст.42 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 09.11.1992 Октябрським районним судом м.Полтави за ст.17 ч.2 ст. 140 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 18.07.1994 Київським районним судом м.Полтави за ст.17 ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 08.01.1998 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19.07.2000 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до 1 року 2 місяців позбавлення волі;

- 07.05.2001 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.1 ст.206 КК України (1960 року) до штрафу в розмірі 60 грн.;

- 15.04.2002 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 01.09.2004 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 13.12.2006 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.03.2007 року вирок змінено - вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 03.08.2009 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 31.03.2011 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 15.02.2013 Київським районним судом м.Полтави за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 21.09.2015 Київським районним судом м.Полтави за ст.ст.395,71 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 11.11.2015 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнений 04.05.2016 року по відбуттю покарання;

- 09.08.2016 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 15.03.2017 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 05.04.2017 Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1,4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

-13.06.2017 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.06.2017 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.08.2017 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.12.2018 по відбуттю покарання;

- 02.09.2019 Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 02.09.2021 по відбуттю покарання;

- 20.04.2022 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці;

- за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2022 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Строк покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 16.11.2023.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даній справі з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, за період часу з 26.03.2022 по 16.11.2023.

До набрання вироком суду законної сили залишено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 26 березня 2022 року у період часу з 12 годин 30 хвилин по 12 годину 48 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ФОП ОСОБА_9 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, діючи повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав наступні речі: чоловічу вітрівку Struggle, блакитного кольору, вартістю 399 грн., чоловічу сумку-бананку JingPin (артикул 1104), сірого кольору, вартістю 199 грн., чоловічі кросівки (артикул KGAO-521), біло-сірого кольору із неоновими вставками, вартістю 599 грн., які сховав під свою куртку.

При цьому, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він при виході з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», був затриманий адміністратором магазину.

Таким чином, своїми протиправними умисними діями ОСОБА_7 міг завдати ФОП ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 1197 грн.

Крім того, 26 березня 2022 у період часу з 12 годин 50 хвилин по 15 годину 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ФОП ОСОБА_9 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, влаштував сварку з працівниками вказаного магазину та зі стійки з жіночими речами поскидав наступні речі: жіночу куртку з екошкіри YARINA (артикул В312), чорного кольору, вартістю 499 грн., жіночу куртку з екошкіри Soda (артикул 650-1), чорного кольору, вартістю 559 грн., 3 жіночих джинсів XAO, сірого кольору, (артикули MF-2318, size 28 та 30M, F-2319) кожні вартістю 469 грн., 2 жіночих джинсів New Jeans (артикули DX010, size 25 та 29), блакитного кольору, кожні вартістю 459 грн.

Продовжуючи свої дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_7 потоптав, обплював та справив природні потреби на вищевказані речі. При цьому ображав працівників магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», працівників служби «Явір» та працівників поліції, які прибули за викликом, нецензурною лайкою та погрожував їм фізичною розправою. Внаслідок умисних та протиправних дій ОСОБА_7 було тимчасового припинено нормальну робочу діяльності магазину.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та повернути кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Вказує, що його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України без наявності достатніх доказів, посилаючись лише на показання свідка ОСОБА_10 , яка дала неправдиві показання в частині кількості викрадених речей та місцевий суд, так і не з`ясував, яку кількість речей він викрав.

Зазначає, що свідок ОСОБА_11 та потерпілий давали показання зі слів свідка ОСОБА_10 .

Вказує, що місцевим судом не взято до уваги, що під час затримання йому нанесли тілесні ушкодження працівники служби охорони «Явір», в судовому засіданні не допитали свідка ОСОБА_12 .

Крім того зазначає, що згідно рапорту від 26.03.2023 за адресою АДРЕСА_2 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» затримано чоловіка та жінку, які вчинили крадіжку, а до кримінальної відповідальності притягнули його одного.

Також зазначає, що місцевий суд не встановив, що він є розумово відсталим та не міг встановити, що він має посередню характеристику, оскільки він ні з ким майже рік не спілкувався.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Захисник додатково просив визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 26.03.2022 через незалучення до огляду понятих, а також просив визнати недопустимим доказом довідку про вартість майна.

Прокурор заперечив проти доводів скарги та тверджень захисника, просив вирок суду залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація дій за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю - є правильним оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Твердження ОСОБА_7 про недоведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України достатніми доказами, є безпідставними з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого аналогічні тим показанням, які він надавав у суді першої інстанції та які були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції.

Ухвалюючи обвинувальний вирок суд послався на такі докази:

Показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він був працівником «Явір». Весною 2022 року зранку був виклик тривожною кнопкою до магазину по вул. Шевченка. Двоє дівчат з чоловіком затримали двох осіб, чоловіка та жінку, які намагались вкрасти речі. Це був ОСОБА_7 та ОСОБА_13 Працівниця магазину повідомила, що вона викликала поліцію на 102. Він з напарником ОСОБА_14 не випускав чоловіка з магазину, той почав зривати речі з вішаків та кидати їх, плювався, справляти свої природні потреби на речі, які він скинув. Працівниці магазину показували речі які він намагався вкрасти, вони їх зберігали на столі. Приїхала поліція десь через 15-30 хвилин. ОСОБА_7 почав погрожувати спалити магазин, всіх повбивати, плювався. Магазин в цей час припинив роботу. Працівниками «Явір-Полтава» до нього жодного фізичного тиску не застосовували. Потім приїхали слідчі.

Свідок ОСОБА_14 надав пояснення аналогічні наданим свідком ОСОБА_11 з яким як працівник служби охорони «Явір» прибув на виклик тривожної кнопки в магазин одягу по вул. Шевченка.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що є працівником патрульної поліції. Весною 2022 року був на виклику через 102 про крадіжку в магазині одягу по вул. Шевченка. По прибуттю встановили, що в магазині два працівники «Явір-Полтава», три працівники магазину, ОСОБА_7 та з ним якась жіночка. З пояснень працівників магазину, ОСОБА_7 зайшов у примірочну кімнату, одяг на себе багато одягу, вийшов і намагався покинути магазин в ньому. Був зупинений продавчинею та зроблений виклик через тривожну кнопку, а потім на 102. Була велика купа речей, які з пояснень працівників магазину вони були зняті з ОСОБА_7 . Останній вів себе агресивно, кричав, кусався, плювався, справляв свої природні потреби на речі. Викликали оперативно-слідчу групу. Застосування заходів фізичного впливу щодо ОСОБА_7 при ньому не було. На момент приїзду його руки були позаду в пластикових хомутах, жодних візуально видимих пошкоджень на ньому не було.

Свідок ОСОБА_16 надав пояснення аналогічні наданим свідком ОСОБА_15 з яким прибув на виклик через 102 про крадіжку в магазин одягу по вул. Шевченка.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона знає ОСОБА_7 , вони знайомі. Десь півтора року тому вона зайшла в магазин купити речі, але нічого не встигла купити, бо ОСОБА_7 порозкидав речі, речі «зпоганив», заплював якусь жінку, спрацювала сигналізація. Дівчина, яку він обплював, звинувачувала ОСОБА_7 в крадіжці речей. З ОСОБА_7 в магазині перебували окремо, бачила лише конфлікт. Приїхали охоронці, його скрутили, потім його та її відвезли в райвідділ. При ній ОСОБА_7 закривали рота щоб він не кричав, в туалет щоб він просився вона не чула, це саме вона просилась в туалет. В її присутності ОСОБА_7 справив нужду на речі.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працювала адміністратором в магазині по АДРЕСА_2 . У березні 2022 року приблизно біля 12.00 год. в магазин зайшов чоловік та жінка підозрілої зовнішності та розійшлись в різні сторони по залу. Довго ходили по залу хвилин 30, а коли ОСОБА_7 хотів вийти з магазину, вона помітила, що його курточка стала помітно більшою в об`ємі. Пішла за ним, він почав тікати, на виході спрацював датчик, бо на речах, які він намагався винести з магазину, були кліпси. Вона його наздогнала та затягнула назад в магазин. Він почав знімати куртку та викидав з неї речі, які взяв у магазині. Продавець натиснула тривожну кнопку, а потім викликала поліцію. Хвилин через 5 приїхали хлопці з охорони «Явір». ОСОБА_7 скидав речі зі стійки, кричав та плювався, погрожував.

Також судом на підтвердження винуватості ОСОБА_7 були враховані наступні письмові докази: рапорт № 5587 від 26.03.2022 року, згідно якого 26.03.2022 о 12.57 год. надійшло повідомлення зі служби 102 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» затримано осіб, які намагалися скоїти крадіжку речей (чоловік та жінка, сума встановлюється. Затримано охороною, особи провокують бійку. Заявник - ОСОБА_18 ; протокол прийняття заяви про кримінальне провадження від 26.03.2022, в якому зазначено, що 26.03.2022 близько 12.30 год. невідомий чоловік намагалася викрасти одяг з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 ; довідка вартості речей; протокол огляду місця події від 26.03.2022 із фото таблицею; постанова про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 28.03.2023; довідками ТОВ «Явір-Полтава» № 10 та «11 від 06.05.2022 року, згідно яких 26.03.2022 року спрацювала тривожна кнопка на об`єкті - у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . Виїхав наряд охорони у складі ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ; протокол слідчого експерименту від 13.05.2022 з відеозаписом за участі свідка ОСОБА_10 , на якому остання відтворила події 26.03.2022; протокол слідчого експерименту від 13.05.2022 з відеозаписом за участі свідка ОСОБА_18 протокол слідчого експерименту від 11.05.2022 з відеозаписом за участі ОСОБА_7 на якому останній відтворив події, які на його думку відбувалися того дня в магазині; речові докази.

Відповідно до ст. 84 КПК України, показання свідка є самостійним джерелом доказу. Суд правильно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка фактично затримала обвинуваченого та повідомила які саме речі намагався викрасти ОСОБА_7 . Саме з її показань було встановлено, що обвинувачений, будучи викритий у вчиненні кримінального правопорушення дістав з-під своєї куртки, іншу блакитну нову куртку, сумку-бананку та чоловічі кросівки, які намагався викрасти. Показання свідка є послідовні та стабільні протягом досудового та судового слідства. Зокрема під час слідчого експерименту, як і в суді першої інстанції вона повідомляла, що особи, які зайшли до магазину 26.03.2022 близько 12 години були підозрілі. Довго ходили по приміщенню магазину, а коли ОСОБА_7 почав виходити на вулицю, ОСОБА_10 звернула увагу, що куртка обвинуваченого значно більша та спрацював датчик наявності кліпси на речах. Свідок відразу повідомила іншу працівницю ОСОБА_18 , яка викликала працівників охорони, а свідок ОСОБА_10 затримала ОСОБА_7 та затягнула до приміщення магазину.

Показання свідка ОСОБА_18 надані нею під час слідчого експерименту повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 .

Колегія суддів вважає, що допит свідка ОСОБА_18 судом не відбувся з об`єктивних причин, оскільки остання залишила своє місце проживання, вочевидь, через введення військового стану на території України та наразі її місцезнаходження невідоме.

Є безпідставним твердження захисника про недопустимість доказу протоколу огляду місця події через незалучення двох понятих.

Відповідно до ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється за правилами цього Кодексу, передбачених для обшуку житла чи іншого володіння особи

За змістом абз.2 ч.7 ст.223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених ст. 615 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу огляду від 26.03.2022 огляд місця події був проведений слідчим без залучення понятих.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що місцем огляду є приміщення магазину, тобто загальнодоступне місце, передбачене для безперешкодного входження до нього та перебування в йому невизначеної кількості осіб та без будь-якого персонального застереження. Торгівельна зала магазину не є в даному випадку житлом чи іншим (приватним) володінням особи. Отже, в даному випадку посилання захисника на порушення слідчим вимог КПК через не залучення двох понятих для проведення огляду місця події є безпідставним.

Довідка про вартість майна, яке ОСОБА_7 частково намагався викрасти, а частково пошкодив, колегія суддів вважає належним і допустимим доказом. Всі речі мали бірки із ціною, що підтверджено протоколом огляду місця події, і вартість співпадає з протоколом огляду. Також речі є новими та призначені для продажу, а тому відсутні підстави для призначення експертизи для визначення їх вартості. Довідка вартості підписана керуючим магазином ОСОБА_19 та має всі відповідні реквізити.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для визнання доводів апеляційної скарги обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, поведінку під час вчинення кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків. Суд врахував як обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а також вказав на відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Суд дійшов переконливого висновку що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів додатково враховує, що обвинувачений вину у вчиненні тяжкого злочину не визнав, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин через пів року після звільнення з місця позбавлення волі, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, відсутність бажання виправитися та вести законослухняний спосіб життя.

Призначене ОСОБА_7 покарання не є надмірно суворим, оскільки воно наближене до мінімального покарання. Таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним та іншими засудженими нових кримінальних правопорушень.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4