Справа № 753/3068/23
Провадження № 1-кп/638/726/24
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004627 від 28 жовтня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження № 0004627 від 28.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України.

Через канцелярію суду 29.11.2023 від захисника ОСОБА_12 надійшло три клопотання про визнання доказів недопустимими в порядку ст. 89 КПК України, а саме: про визнання недопустимим висновку судово-економічної експертизи №1-07/07/2022-ев від 11.07.2022 (вих.№753/3068/23-1 від 12.10.2023); про визнання недопустимими доказів, які зібрані стороною обвинувачення та наданих прокурором і долучених до матеріалів судової справи (вих. №753/3068/23 від 07.11.2023); про визнання недопустимими доказів, зібраних під час обшуку 23.04.2021 приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (в літері «А»), другий поверх та обшуку індивідуальних сейфів 23.04.2021 у відділенні №978 АТ «Украсиббанк» за адресою: м. Харків, пл.Конституції, 26 (вих.№ 753/3068/23 від 13.10.2023). Також, 01.12.2023 від захисника ОСОБА_12 надійшло клопотання про об`єднання раніше поданих клопотань щодо недопустимості доказів, в якому захисник просив розглянути вказані вище клопотання як одне. Під час судового розгляду кримінального провадження вказане клопотання сторони захисту було задоволено та з метою економії процесуального часу вирішено об`єднати та розглянути клопотання, подані в порядку ст.89 КПК України, як одне з ухваленням відповідного процесуального рішення.

В обґрунтування своїх вимог стороною захисту зазначено, що проведення судово-економічної експертизи здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому висновок судово-економічної експертизи № 1-07/7/2022-ев від 11.07.2022 як доказ отримано з порушенням встановленої процедури і його необхідно визнати недопустимим доказом на підставі ст.86 КПК України.

Крім того, в обгрунтування клопотання в частині визнання неналежними та недопустимими доказів, зібраних стороною обвинувачення та долучених до судової справи, сторона захисту посилається на те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, потребує закриття через недопустимість зібраних стороною обвинувачення доказів на підтвердження їх вини; зібрані прокурором докази у кримінальному провадженні є недопустимими через їх зібрання неналежним органом з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства в частині підслідності; зібрані за процесуального керівництва прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 докази є недопустимими у зв`язку з його призначенням з порушенням відповідної процедури; зібрані співробітниками ГУ КЗЕ СБУ докази є недопустимими через відсутність відповідних доручень оперативному підрозділу; матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими, у зв`язку з ненаданням стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та в подальшому суду ані ухвал слідчого судді Київського апеляційного суду, на підставі яких надавалась згода на їх проведення, ані доручень оперативному підрозділу на їх проведення; протокол огляду ноутбуку, вилученого під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , є неналежним доказом, у зв`язку з порушенням стороною обвинувачення передбаченої кримінальним процесуальним законодавством процедури втручання в приватне спілкування; кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, потребує закриття у зв`язку з направленням до суду обвинувального акту поза межами строку досудового розслідування.

В обгрунтування клопотання в частині визнання недопустимими доказів, зібраних під час обшуку 23.04.2021 приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (в літері «А»), другий поверх та обшуку індивідуальних сейфів 23.04.2021 у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Украсиббанк» за адресою: м. Харків, пл.Конституції, 26 сторона захисту зазначає, що протоколи обшуку вказаних приміщень та протокол огляду від 13.07.2022 вилученої комп`ютерної техніки під час обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , є недопустимими доказами у зв`язку з недотриманням процедури обов`язкової фіксації такої слідчої дії як обшук за допомогою технічних пристроїв та не відкриттям в порядку ст.290 КПК України стороні захисту відеозаписів фіксування таких слідчих дій, що унеможливлює використання зібраних під час обшуку предметів та речей як доказ.

В судовому засіданні 16.02.2024 захисник ОСОБА_13 підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити з підстав, зазначених у клопотаннях, що надійшли 29.11.2023 до суду.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали клопотання, заявлене їх захисником, та просили суд його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали клопотання захисника ОСОБА_12 та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КПК України з підстав, які виклав у письмовому виді та зазначив, що стаття 89 КПК України регулює порядок визнання доказів саме недопустимими, проте аж ніяк не неналежними, про що зазначає у своєму клопотанні сторона захисту. Щодо висновку експерта, то дослідження проводилось виключно по первинним документам, які були надані разом з матеріалами кримінального провадження. Висновок експерта є дійсним та неспростованим рішенням суду, отже є належним процесуальним джерелом доказу. Щодо порушення підслідності прокурор зазначає, що були виконані всі передбачені законом дії щодо передачі матеріалів кримінального провадження за підслідністю відповідному органу досудового розслідування, а в подальшому постановою вищестоящего прокурора проведення досудового розслідування доручено СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, з метою ефективного досудового розслідування та досягнення мети кримінального провадження, постановою прокурора від 18 листопада 2022 року підслідність кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, вчинених ОСОБА_5 , що розслідується в кримінальному провадженні №0004627 від 28.10.2020, визначено за слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. Всі слідчі (розшукові) дії, які проводились Службою безпеки України в даному кримінальному провадженні, виконані тільки на підставі доручень слідчого або прокурора. Якщо якесь з доручень не міститься в матеріалах кримінального провадження, то це не вказує на те, що його не було. Є його вихідний номер та воно зберігається в канцелярії поліції та СБУ. Також, Дарницькою окружною прокуратурою м. Києва були виконані всі можливі дії щодо розсекречування ухвал слідчого судді Київського апеляційного суду про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, отримані в рамках кримінального провадження №0004627 від 28.10.2020, але у зв`язку із збройною агресією російської федерації всі примірники вищезазначених ухвал були законно знищені.

Щодо порушенням стороною обвинувачення передбаченої кримінальним процесуальним законодавством процедури втручання в приватне спілкування прокурор зазначає, що для огляду носіїв інформації, які були вилучені в ході обшуку, коли вони були конкретно вказані в самій ухвалі, а також в подальшому визнані речовими доказами, отримувати додатково ухвалу слідчого судді не потрібно. Щодо порушення строків досудового розслідування прокурор наголошує, що обвинувальний акт був скерований до суду в межах строку досудового розслідування на виконання вимог КПК України. Щодо визнання недопустимими протоколів обшуку 23.04.2021 приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (в літері «А»), другий поверх та обшуку 23.04.2021 індивідуальних сейфів 23.04.2021 у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Украсиббанк» за адресою: АДРЕСА_2 , прокурор вважає, що при здійсненні та фіксуванні відповідних слідчих дій слідчим дотримано вимоги КПК України, флеш накопичувач з відеозаписом обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , міститься в матеріалах судової справи, а підтвердити проведення відеофіксації обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , можуть учасники процесуальної дії. Також, прокурор додатково зазначив, що всі питання, які зазначені в клопотаннях сторони захисту про визнання неналежними та недопустимими зібраних стороною обвинувачення доказів були предметом розгляду слідчими суддями Дарницького районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду на досудовому розслідуванні при розгляді скарг сторони захисту на повідомлення слідчим про підозру.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.

Частиною третьою статті 89 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Положеннями статті 87 КПК України регламентовано визнання доказів недопустимими у разі їх отримання внаслідок порушення пра та свобод людини. Так, відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У частині 2 зазначеної статті наводиться перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист. Проте, з тлумачення норми цієї частини можна діти висновку, що вказаний перелік не є вичерпним. Так, частиною 3 цієї ж статті встановлені випадки визнання доказів недопустимими, зокрема, якщо вони отримані шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частинами 4 та 5 ст.87 КПК України встановлено, що докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані. В умовах воєнного стану положення цієї статті застосовуються з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу.

Порядок визнання доказів недопустимими встановлений статтею 89 КПК України. Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.1, 2 ст. 89 КПК України).

Категорія очевидної недопустимості доказів має оцінний характер і є характеристикою допущених при збиранні доказів порушень передбаченого законом порядку, що свідчить про очевидну недопустимість отриманих фактичних даних. Так, до очевидно недопустимих доказів можна віднести докази, зокрема, отримані внаслідок істотного порушення прав людини (ст.87 КПК України); ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування протилежній стороні кримінального провадження, потерпілому до направлення обвинувального акта до суду (ч.12 ст.290 КПК України); докази, отримані органами досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку, а також ті, про недопустимість яких прямо вказано в КПК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Частиною десятою статті 236 КПК України передбачено, що обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України протокол складається з вступної частини, яка повинна містити, зокрема, відомості про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 104 КПК України запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

Статтею 105 КПК України передбачено, що додатками до протоколу можуть бути, зокрема, стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідченні підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлені та/або вилученні таких додатків.

Частиною шостою статті 107 КПК України визначено, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Захисник ОСОБА_11 у своєму клопотанні про визнання недопустими протоколів обшуків, проведених 23.04.2021 за адресами: АДРЕСА_3 , площею 18,5 м2 та за адресою: АДРЕСА_2 (у відділенні АТ «Укрсиббанк») акцентував на тому, що в одному з протоколів не зазначено відомостей про технічні дані носія інформації, на який здійснювалась відеофіксація обшуку та не надано для ознайомлення вказаний носій інформації під час відкриття матеріалів в порядку ст.290 КПК України. Аналогічним вважає порушення під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме носій інформації, зазначений в протоколі, з відеозаписом фіксації обшуку стороні захисту взагалі не надано, про його місце знаходження слідчий пояснень не надав. За вказаних обставин всі речі та інші докази, які були відшукані та вилучені під час проведення вказаних обшуків, не можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні.

Вивченням матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором, щодо обставин проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , площею 18,5 м2 судом встановлено наступне.

14 квітня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 , погодженого з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_16 , та надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , площею 18,5 м2.

На виконання даної ухвали суду слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 23.04.2021 у період часу з 12:29 по 17:27 проведено обшук за вищевказаною адресою, про що складено протокол обшуку від 23.04.2021.

В даному протоколі обшуку зазначено, що під час проведення вказаної слідчої дії застосовувався технічний засіб фіксації, а саме відбувалося здійснення безперервного відеозапису на службову цифрову відеокамеру HD 1080 Atrix, який зберігається на електронний носій, тобто флеш картку. При цьому, слідчим в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК Українив в протоколі обшуку не зазначено характеристики електронного носія інформації. Крім цього, додаток до протоколу обшуку у вигляді відеозапису проведеної процесуальної дії, здійсненого за допомогою зазначеного в протоколі технічного засобу, який повинен зберігатися на електронному носії, в матеріалах справи відсутній.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що ним разом з іншими доказами сторони обвинувачення надано суду акт від 06.10.2022 про знаходження зазначеного носія інформації, складений слідчим СВ Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_17 , начальником відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 та заступником начальника начальником слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 . Вивченням даного акту вбачається, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004627 від 28.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, з метою встановлення місцезнаходження носія інформації, на якому міститься відеозапис проведення обшуку від 23.04.2021 за адресою: АДРЕСА_3 , слідчим СВ Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_17 , начальником відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 та заступником начальника начальником слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 проведено інвентаризацію архіву Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Під час проведення вказаної інвентаризації у речових доказах у вказаному кримінальному провадженні, знайдено носій інформації Samsung MB-MC32G MBMCBGVEGAAW-TDMHN338GE022, з клаптиком паперу та написом на ньому «додаток до протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , вказаний носій інформації долучено до матеріалів кримінального провадження № 0004627 від 28.10.2020.

Ознайомившись з вказаним актом, клаптиком паперу та носієм інформації, який загорнутий в цій клаптик паперу, суд дійшов висновку, що він не може бути визнаний додатком до протоколу обшуку від 23.04.2021 за адресою: АДРЕСА_3 .

Частиною третьою статті 105 КПК України передбачено, що додатки до протоколів повинні бути засвідченні підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлені та/або вилученні таких додатків. Оглядом в судовому засіданні даного клаптику паперу встановлено, що він не містить підписів будь-кого з учасників обшуку, проведеного 23.04.2021 за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, належність даного паперу та носія інформації Samsung MB-MC32G MBMCBGVEGAAW-TDMHN338GE022 до матеріалів кримінального провадження № 000427 від 28.10.2020 є сумнівним. Оглянути в судовому засіданні вміст носія інформації Samsung MB-MC32G MBMCBGVEGAAW-TDMHN338GE022 за допомогою відповідних технічних засобів суду виявилось неможливим. На питання суду щодо наявності резервної копії відеозапису фіксування обшуку прокурор зазначив, що електронні копії відеозапису відсутні, а вказаний носій, який був знайдений під час інвентаризації, міг бути пошкодженим під час обстрілів у м. Києві. Такі доводи прокурора суд сприймає критично, оскільки обшук проводився ще до початку повномасштабного вторгнення і, як вбачається з матеріалів, тільки цей носій інформації, відомості про який не зазначено у протоколі обшуку, був втрачений, а на теперішній час ідентифікувати його разом з додатком до протоколу обшуку не вбачається можливим у зв`язку з неможливістю відтворення його змісту.

Крім того, прокурором не надано суду будь-якого процесуального документа, який би підтверджував, що стороною обвинувачення під час досудового розслідування кримінального провадження № 000427 від 28.10.2020 оглядався вміст носія інформації Samsung MB-MC32G MBMCBGVEGAAW-TDMHN338GE022, який долучений разом з актом та клаптиком паперу.

Вивченням в судовому засіданні протоколу від 11.01.2023 про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_20 встановлено, що стороною захисту під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зауважувалось слідчому СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_17 про неможливість ознайомлення зі змістом інформації на носії Samsung MB-MC32G MBMCBGVEGAAW-TDMHN338GE022 та здійснення копіювання такої інформації за допомогою комп`ютерної техніки, яка використовувалась слідчим, слідчим так само не надано копію відеозапису з даного носія інформації, оскільки відкрити файли, що розміщувались на ньому, не вдалось за можливе.

Частиною 2 статті 290 КПК України передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Відкриття матеріалів досудового розслідування, що містяться в інформаційно-телекомунікаційній системі досудового розслідування, здійснюється шляхом надання доступу до них або надання електронних копій таких матеріалів, засвідчених в установленому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення вищезазначених вимог стороною обвинувачення не надано належним чином в передбаченому процесуальному порядку доступу до матеріалів досудового розслідування (відеозапису, який є обов`яковим під час проведення житла чи іншого володіння особи в силу вимог ч.10 ст.236 КПК України).

Згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Враховуючи, що вказаний обшук проводився за відсутності захисника ОСОБА_5 , а доступ до відеозапису процесуальної дії не був наданий захисникам ОСОБА_5 під час відкриття матеріалів провадження, за умови недотримання порядку отримання доказів, передбаченого ч.3 ст.107 КПК України, такі дії на думку суду є порушенням права особи на захист.

Відповідно до ч.2 ст.87 КПК України порушення права особи на захист визнається серед іншого істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, яке суд зобов`язаний визнати під час розгляду справи у разі виявлення таких дій.

З огляду на викладене, суд визнає очевидно недопустимим доказом протокол обшуку від 23 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки цей доказ отриманий внаслідок порушення права особи на захист. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступу стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатись від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування. Відтворення відеозапису обшуку та ідентифікація носія з таким записом в судовому засіданні виявилась неможливою, прокурором в судовому засіданні не надано резервних копій даного відеозапису та не доведено, що він взагалі проводився. У зв`язку з цим, незастосування технічних засобів фіксування процесуальної дії у даному випадку, коли воно було обов`язковим, суд також визнає як окрему підставу для визнання очевидно недопустими доказом вищезазначений протокол обшуку. В силу вимог ч.2 ст.104 КПК України дії та обставини проведення обшуку, які не були зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд застосовує положення ч.6 ст.107 КПК України та ч.1 ст.87 КПК України, в якій закріплено правило "плодів отруйного дерева" і визнає решту доказів, здобутих завдяки проведення відповідної процесуальної дії (обшуку) та отримання внаслідок її вчинення результатів, очевидно недопустимими.

Крім цього, вивченням в судовому засіданні матеріалів обшуку, проведеного 23.04.2021 у відділенні АТ «Укрсиббанк» за адресою: м. Харків, пл. Конституції, 26, встановлено наступне.

14.04.2021 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 , погодженого з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_16 , та надано дозвіл на проведення обшуку банківських індивідуальних сейфів у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26.

На виконання даної ухвали суду слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_21 23.04.2021 у період часу з 14:18 по 18:17 проведено обшук за вищевказаною адресою, про що складено протокол обшуку від 23.04.2021.

В даному протоколі обшуку слідчим зазначено, що під час проведення вказаної слідчої дії застосовувався технічний засіб фіксації, а саме цифрова фото-відео камера «SJCAM» HD 1080P та носій інформації (з`ємний) MicroSD 16 Gb «MIBеend», який є додатком до цього протоколу. Вивченням в судовому засіданні матеріалів вказаного обшуку не встановлено будь-яких додатків до протоколу обшуку від 23.04.2021 у відділенні № 978 АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26.

Вивченням в судовому засіданні протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_20 від 11.01.2023 встановлено, що стороною захисту під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зауважувалось слідчому СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_17 про відсутність носія інформації (з`ємного) MicroSD 16 Gb «MIBеend», який є додатком до протоколу обшуку від 23.04.2021 у відділенні № 978 АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26, проте, слідчим не надано можливості ознайомлення з ним, а так само не надано копію відеозапису з даного носія інформації.

З огляду на викладене, суд визнає недопустимим доказом протокол обшуку від 23 квітня 2021 року у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26, оскільки відеозапис обшуку відсутній, а прокурором в судовому засіданні не надано резервних копій даного відеозапису та не доведено, що він взагалі проводився, що є підставою для застосування ч.6 ст.107 КПК України. Крім цього, в ході досудового розслідування, під час виконання вимог ст. 290 КПК України, слідчим та прокурором не надано можливості стороні захисту, яка не приймала участь у проведенні обшуку, ознайомитись з відеозаписом даної слідчої дії або отримати копію даного відеозапису, що на думку суду є порушенням права особи на захист, та підставою для встановлення очевидної недопустимості вказаного доказу як отриманого внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд застосовує положення ч.6 ст.107 КПК України та ч.1 ст.87 КПК України, в якій закріплено правило "плодів отруйного дерева" і визнає решту доказів, здобутих завдяки проведення відповідної процесуальної дії (обшуку 23.04.2021 у відділенні № 978 АТ «Укрсиббанк» за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26) та отримання внаслідок її вчинення результатів, очевидно недопустимими.

Щодо клопотання сторони захисту в частині визнання недопустимими інших доказів, про які заявлено стороною захисту, то суд вважає, що клопотання, в цій частині не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Частиною першою ст. 89 КПК України встановлено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Лише у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 89 КПК України, визнає цей доказ недопустимим.

Суд не вбачає підстав для встановлення очевидної недопустимості інших доказів, про які зазначає сторона захисту, та вважає, що вирішення питання щодо допустимості вказаних доказів необхідно, в силу положень ч. 1 ст. 89 КПК України, вирішувати у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, надавши їм відповідну оцінку.

Суд не приймає до уваги доводи прокурора, що всі питання, які зазначені в клопотаннях сторони захисту щодо неналежності та недопустимості зібраних стороною обвинувачення доказів, були предметом розгляду слідчими суддями Дарницького районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду на досудовому розслідуванні при розгляді клопотань сторони захисту на повідомлення слідчим про підозру, оскільки перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваних у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8, 84-89, 290, 350, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_11 про визнання недопустимими доказів в порядку ст. 89 КПК України- задовольнити частково.

Визнати очевидно недопустимими доказами: протокол обшуку від 23 квітня 2021 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 ; протокол обшуку від 23 квітня 2021 року у відділенні № 978 АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26; решту доказів, які були здобуті внаслідок проведення даних слідчих дій.

Припинити дослідження: протоколу обшуку від 23 квітня 2021 року за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 42 (А), 2 поверх; протоколу обшуку від 23 квітня 2021 року у відділенні № 978 АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26; решти доказів, які були здобуті внаслідок проведення даних слідчих дій.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КПК України в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали оголошено 01.04.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1