Ухвала

про залишення скарги без руху

11 березня 2024 року

м. Київ

справа № 274/1087/20

провадження № 51-155 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд кримінального провадження щодо нього судом касаційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Так, відповідно до частини 1 статті 424 КПК України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Проте, у поданій касаційній скарзі не зазначено, на яке (які) саме рішення подана така скарга.

Також, частиною 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (cтаття 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).

Проте, всупереч вищезазначеним положенням, засуджений ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення (судових рішень), які, на його думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, засуджений у своїй касаційній скарзі посилається на неповноту судового розгляду (стаття 410 КПК) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (стаття 411 КПК), що не є предметом перевірки в касаційному порядку.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Однак, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить надати йому можливість довести свою невинуватість, відправити його справу до першої інстанції або повністю закрити справу, чим допускає неузгодженість своєї позиції та невідповідність з вимогами статті 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 .

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду засудженим ОСОБА_4 має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3