Справа № 344/8667/24
Провадження № 1-кс/344/3683/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И Л А:

06 травня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, щослідчим відділом Івано- Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000703, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

15 березня 2024 року в ході огляду місця події слідчим Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 було вилучено автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у приватній власності заявника.

Вказаний вище автомобіль, 15 березня 2024 року органом досудового розслідування визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000703 від 15 березня 2024 року. Автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після вилучення було поміщено на тимчасове зберігання на територію спецмайданчика ГУНП в Івано-Франківській області за адресою: вул. Глібов в м. Калуш.

19 березня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/5018/24 накладено арешт на автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

27 березня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було знято арешт з автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у праві користування.

В рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування проведено весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, отримано висновки всіх необхідних експертиз, у тому числі предметом якої було безпосереднє дослідження вказаного вище транспортного засобу. Будь-яких інших експертиз у даному кримінальному провадженні не призначалось.

Інших слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування, пов`язаних з оглядом автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не проводиться, а тому необхідності в подальшому застосуванні арешту на майно немає.

Накладення арешту на автомобіль обмежує гарантоване право власності на дане майно.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні здійснено огляд транспортного засобу, проведено всі необхідні експертизи та слідчі (розшукові) дії та те, що 27 березня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду було знято арешт з автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у праві користування, а також те, що дане кримінальне провадження закрито, то потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відпала. Скасування арешту на вказане майно та його повернення на відповідальне зберігання не суперечитиме меті накладення арешту: збереження речових доказів, не перешкоджатиме подальшому проведенню досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження та буде співмірним обмеженню прав заявника. Доцільності для подальшого застосуванні цього заходу немає.

Враховуючи наведене, заявник просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000703 від 15 березня 2024 року на автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 1-3).

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 06 травня 2024 року, дане клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 (а.с. 12).

У судове засідання заявник не прибув, проте надав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, підтримує вимоги клопотання у повному обсязі, просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, не заперечує проти повного зняття арешту з майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина друга статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Як визначено у частині одинадцятій статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000703, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 30 квітня 2024 року лейтенанта поліції ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене 15 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000703, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України (а.с. 4-8).

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 9).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучено під час огляду місця події 15 березня 2024 року, до скасування арешту у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку (а.с. 10).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2024 року скасовано арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , який вилучено під час огляду місця події 15 березня 2024 року, в частині заборони права користування (а.с. 11).

Слідчим суддею встановлено, що на даний час слідчий, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, не заперечує щодо скасування арешту майна, а кримінальне провадження № 0000703 від 15 березня 2024 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України, про що 30 квітня 2024 року прийнята відповідна постанова.

У відповідності з положеннями частити третьої статті 174Кримінального процесуального кодексу України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Разом з тим постанова про закриття кримінального провадження не була винесена прокурором, а тому питання про скасування арешту майна слідчим вирішено не було, оскільки слідчий не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 Кримінального процесуального кодексу України).

Частина шоста статті 9 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Згідно із частиною третьою статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності, відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України ), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у Кримінальному процесуальному кодексі України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий або дізнавач, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, слідчий суддя вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, приймаючи до уваги той факт, що кримінальне провадження на даний момент постановою слідчого закрито, досудове розслідування по справі завершено, приходжу до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам власника, оскільки на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, передбачені статтею 170 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19).

Згідно частини першої статті 169 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

За змістом частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене.

Враховуючи все вищенаведене, те, що відсутня потреба у проведенні необхідних слідчих дій з арештованим транспортним засобом, 30 квітня 2024 року прийнята постанова про закриття кримінального провадження № 0000703 від 15 березня 2024 року, беручи до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року (справа № 727/2878/19), обставини, встановлені під час розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що у подальшому застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, тому вимоги клопотання про скасування арешту майна підлягають задоволенню.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку про задоволення вимог клопотання у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 98, 100, 169, 171, 173, 174, 303-309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000703 від 15 березня 2023 року на автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 09 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1