УХВАЛА

Справа № 569/15856/22

1-кп/569/489/24

13 червня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне об`єднане кримінальне провадження об`єднане кримінальне провадження №01562 від 28 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває об`єднане кримінальне провадження №01562 від 28 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою під час судовому засідання прокурор Рівненської окружної прокуратури заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів із визначенням розміру застави в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Рівненського апеляційного суду від 19.12.2019 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, а також обвинувальні акти щодо якого 24.10.2022 за ч.4 ст.185 КК України, 29.11.2022 за ч.4 ст. 185 КК України, 01.12.2022 за ч.1 ст.309 КК України, 27.12.2022 за ч.4 ст.185 КК України, 14.02.2023 за ч.1 ст.162 КК України, 10.05.2023 за ч.4 ст.186 КК України та 26.01.2024 за ч.4 ст.185 КК України відповідно скеровані до Рівненського міського суду для розгляду по суті, належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та через короткий проміжок часу повторно обвинувачується у вчиненні нових умисних корисливих злочинів проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 23 січня 2024 року, в період часу з 00 год. 52 хв. по 00 год. 54 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Рівне, вул. Тиха, 8, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, з метою власного матеріального збагачення, шляхом відкриття воріт, проник на територію ТОВ «ХАБІТАТ», звідки таємно викрав бензиновий генератор марки «HYUNDAI» моделі «55021 FHKD» вартістю 26916, 56 гривень, чим завдав ТОВ «ХАБІТАТ» майнову шкоду у вказаному розмірі.

Окрім цього, 05 березня 2024 року, в період часу з 00 год. 17 хв. по 00 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, з метою власного матеріального збагачення, шляхом віджиму металопластикових дверей кав`ярні «Мигдаль», проник всередину вищевказаного приміщення, звідки таємно викрав з касової зони грошові кошти в сумі 802 гривні та зефір марки «Мершмелоу» вартістю 300 гривень, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1102 гривні.

Окрім цього, 27 січня 2024 року, о 05 год. 52 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, з метою власного матеріального збагачення, шляхом віджиму металопластикових дверей магазину - пекарні МАФ «Ветрибеньки від куми», проникли всередину вищевказаного приміщення, звідки таємно викрали з касової зони грошові кошти в сумі 3400 гривень та планшет марки «DellLatitude 5290 2in1, 12.3» вартістю 6266,67 гривень, чим завдали потерпілій ФОП ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 9666,67 гривень.

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України - відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки на даний час згідно Указу Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території держави тривають воєнні дії, який продовжено Указом Президента України ОСОБА_9 від 22.05.2022 №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків - метою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам, а саме: може переховуватись від суду, а саме: ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння в умовах воєнного стану, тяжкість злочину, застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою повністю відповідає тяжкості злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується, та є необхідним для того, щоб запобігти спробам останнього переховуватися від суду та слідства.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_4 може чинити тиск на потерпілих та свідків. Слід врахувати, що свідок ОСОБА_6 в ході досудового розслідування дав покази відносно ОСОБА_4 , як про особу, яка вчинила дану крадіжку, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати в тому числі і на свідків з метою схилити їх до зміни показів або до дачі неправдивих показів.

Може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки наведені вище факти у своїй сукупності та логічності свідчать про це. Водночас, перевіряється його причетність до вчинення інших злочинів на території м. Рівне та Рівненського району.

Може вчинити інше кримінальне правопорушення: згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Рівненського апеляційного суду від 19.12.2019 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, а також обвинувальні акти щодо якого 24.10.2022 за ч.4 ст.185 КК України, 29.11.2022 за ч.4 ст. 185 КК України, 01.12.2022 за ч.1 ст.309 КК України, 27.12.2022 за ч.4 ст.185 КК України, 14.02.2023 за ч.1 ст.162 КК України, 10.05.2023 за ч.4 ст.186 КК України та 26.01.2024 за ч.4 ст.185 КК України відповідно скеровані до Рівненського міського суду для розгляду по суті, належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину проти власності в умовах воєнного стану, що свідчить про злочинну спрямованість дій обвинуваченого і свідчить про реальність вказаного ризику.

Разом з тим, варто звернути увагу на те, що у межах кримінального провадження №0000950 від 27.03.2024 за ч.4 ст.186 КК України, обвинувальний акт у якому скеровано до Рівненського міського суду для розгляду по суті, ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 внесено заставу, тобто він вважається таким, відносно якого на даний час судом обрано запобіжний захід - застава.

Будучи ознайомленим із судовим рішення - ухвалою суду від 08.02.2024, а також змістом процесуальних обов`язків, які покладаються на нього саме таким запобіжним заходом, усвідомлюючи усі можливі негативні наслідки, ОСОБА_4 повторно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності.

Усі вищевказані факти свідчать про неможливість обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із обмеженням його свободи.

Однією з загальних засад кримінального провадження є верховенство права. Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів - застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, оскільки ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є реальними з огляду на те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, тобто у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки та стримуючі фактори від продовження злочинної діяльності.

Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів суд не вбачає, з огляду на обставини вчинення злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_4 та наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доцільним визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 331, 369, 376, 392, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто з 13 червня 2024 року по 11 серпня 2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить: 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0010559, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора та суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави - до 11 серпня 2024 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_10