Справа № 165/1601/23
Провадження № 1-кс/165/656/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Нововолинськ

Слідчий суддя Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувшиу відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Шахта № 104, Сніжнянський район Донецької області, українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда 3 групи, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні №000368 від 12.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Своє клопотання слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 з 01.06.2000 року, у вказаному шлюбі народилися діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

ОСОБА_6 , проживаючи спільно із ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який був його сином, за адресою АДРЕСА_1 посягаючи на передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII права і свободи людини і громадянина, зокрема право на життя, свободу та особисту недоторканість ОСОБА_13 сина, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством при наступних обставинах.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, діючи умисно, систематично, починаючи з малолітнього віку сина, однак точно не встановленої досудовим розслідуванням дати та часу, вчиняв відносно неповнолітнього ОСОБА_13 психологічне насильство інструментами, якого слугували релігійні догми та настанови, які принижували неповнолітнього, нав`язували «правильні» дії та вчинки, примушували відчувати образу, страх, провину та нікчемність, у наслідок чого неповнолітній ОСОБА_13 перебував під впливом хронічного стресу обумовленого психогенними факторами зовнішнього порядку, проживав в умовах вираженої психоемоціної депривації і потерпав від домашнього та клерикального (релігійного) насильства, що негативно впливало на потерпілого, спричиняло йому психологічні травмування, заважало адаптовуватись у соціумі та перешкоджало активному функціонуванню його, як особистості. Крім цього, ОСОБА_6 гальмував саморозвиток сина ОСОБА_13 , тиснув на нього психологічно, економічно та фізично і контролював основні сфери його життєдіяльності, зокрема: свідомість (змінював під себе його ідентичність); поведінку (встановлював правила спілкування; визначав як одягатися, харчуватися, працювати і навчатись; куди використовувати фінанси, змушував погоджувати усе з ним); інформованість (спотворював, обмежував інформацію з метою впливу; забороняв книги, інтернет, телебачення; умисно обмежував комунікацію ззовні; перевантажував надмірною кількістю обов`язків, аби не було часу для «саморозвитку; пропагував свою доктрину, маніпулював гріховністю, яка не вибачається і не забувається; вимагав послуху та підпорядкування); думки (навіював мислення категоріями чорне-біле з різким поділом на добро і зло, по-типу, хто не з нами, той проти нас; почуття (збуджував відчуття провини, маніпулював почуттями навіюючи страх померти за «непослух» і «непокаяніє» у пекельних муках, через хвороби, самогубства, «слабкість» і «бездуховність»), а також систематично жорстоко поводився з неповнолітнім ОСОБА_13 , що виражалось у неодноразовому нанесенні побоїв, які завдали фізичних і психічних страждань останньому.

Внаслідок домашнього і клерикального (релігійного) насильства з боку ОСОБА_6 неповнолітній ОСОБА_13 проживав в умовах психоемоційної депривації і потерпав від нестачі душевного тепла, уваги і емоційної близькості із значущими людьми, через релігійні навіювання спрямовані на безапеляційних послух тільки батька, через жорсткі і спотворені правила внутрішньо-сімейних стосунків (тотальні обмеження, залякування релігійного змісту, примус до покори, до фізичної праці тощо). Все це негативно впливало на саморозвиток ОСОБА_13 , його емоційний стан та порушувало адаптацію у соціумі та перешкоджало активному функціонуванню його як особистості.

У зв?язку із вищевказаними діями батька неповнолітній ОСОБА_13 перебував в особливому емоційному стані - гострої фрустрації, який розвинувся внаслідок вчиненого проти нього домашнього і релігійного насильства з боку батька ОСОБА_6 . З урахуванням цього, акумуляція негативних переживань у підлітка призвела до імпульсивної поведінки та вчинення самогубства як крайньої форми протесту проти існуючих в родині жорстких правил та девіантних стосунків.

12 травня 2023 року близько 19.00 неповнолітній ОСОБА_13 , після незначного конфлікту із матір?ю ОСОБА_7 , маючи накопичення негативних переживань та імпульсивності поведінки (урвався терпець за принципом «останньої каплі»), зумовлюючи самогубство, як крайню форму протесту проти існуючих в родині жорстких правил та девіантних стосунків, вирішив позбутись своєї внутрішньої напруги на тлі відчуття сорому, несприйняття, хронічного страху і образи, безнадійності та безперспективності змінити обставини на краще, не витримавши систематичного приниження людської гідності, жорстокого поводження, вирішив покінчити життя самогубством через повішання. З метою доведення свого умислу до кінця, зайшов на територію неогородженої ділянки на якій знаходиться нежитлове приміщення та дерева, по АДРЕСА_1 та використовуючи мотузку, прикріпив її до дерева, в подальшому закріпив за шию та стрибнув вниз.

В результаті вказаних дій у ОСОБА_13 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита травма шиї у виді странгуляційної борозни в верхньому відділі шиї з розвитком небезпечного для життя стану - механічної асфіксії, що знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв?язку із смертю і зумовило її настання, за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя.

24 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України.

Слідчий вказу, що вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 12.05.2023;

Висновком судово-медичного експерта № 30 від 14.07.2023;

Протоколом огляду приміщення, а саме будинку проживання ОСОБА_13 та його батька ОСОБА_6 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ;

Протоколом огляду предметів, а саме блокнотів належних ОСОБА_24 ;

Протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 ;

Протоколом неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_25 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_26 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_27 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_28 ;

Висновком судово-психіатричного експерта № 59 від 10.01.2024 за результатом проведеної посмертної психолого-психіатричної експертизи.

Беручи до уваги вище викладене, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України (доведенні особи до самогубства, що є наслідком жорстокого з нею поводження, систематичного приниження її людської гідності, вчинене щодо особи, яка перебувала в матеріальній залежності від винуватого, вчинене щодо неповнолітнього), за яке передбачене порання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, та дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі адреси їхнього проживання, може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкоджати збору в повному об`ємі матеріалів щодо встановлення об`єктивних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, вчинити інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду.

В обґрунтованість ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, а тому, існує ризик, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. З даного приводу, слід врахувати, що ОСОБА_6 пенсіонер, інвалід 3 групи, якому на даний час виповнилося повних 65 років, що дає йому можливість, в умовах воєнного стану, безперешкодно здійснити виїзд за межу України. Крім цього, одна з повнолітніх доньок підозрюваного - ОСОБА_8 проживає за кордоном, а саме в Канаді на постійному місці перебування протягом багатьох років, а дві інші доньки ОСОБА_6 ОСОБА_29 та ОСОБА_30 проживають з 2023 року в Республіці Польща, а тому підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснити перетин державного кордону та залишити територію України.

В обґрунтованість ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 , вільно проводячи дозвілля, буде мати реальну можливість чинити на потерпілу та свідків, серед яких є неповнолітні діти, незаконний тиск з метою відмови останніми надання показань з приводу відомих їм обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки останній добре знає адреси проживання свідків у даному провадженні, які є його сусідами, вчителями школи та потерпілу, яка на даний час перебуває в пригніченому та подавленому стані, після втрати дитини.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий зазначає, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкоджати збору в повному об`ємі матеріалів щодо встановлення об`єктивних обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, вчинити інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду, зокрема проведенню експертиз, які будуть проводитись за його участі, маніпулюючи своїм фізичним станом.

Наявність вказаних підстав та ризиків обґрунтовується встановленими слідством, згідно ст. 178 КПК України, обставинами, а саме, наявні вагомі доказами про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та те що він може намагатись уникнути кримінальної відповідальності; водночас в ході досудового розслідування було встановлено ряд об`єктивних ознак (підстав), що можуть свідчити про його пряму причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а саме до смерті неповнолітнього сина ОСОБА_31 , який як крайню форму протесту проти існуючих в родині жорстоких правил та девіантних стосунків, вчинив самогубство.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню заявленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України та належної поведінки останнього під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а саме, враховуючи, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання належним чином не вплине на поведінку підозрюваного та як останній, проводячи вільно дозвілля, може впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосовано до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за нього поручитись. Домашній арешт не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , враховуючи санкцію покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує те, що у судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.120 КК України, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , те, що останній є особою пенсійного віку та інвалідом 3 групи, має рідних та близьких осіб які проживають за кордоном, що дає останному можливість залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності, те, що у підозрюваного ОСОБА_6 є інші неповнолітні діти, на яких останній матиме негативний вплив перебуваючи на волі, а відтак, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а тому більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування до підозрюваного більш м'якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, слідчий суддя до уваги не бере, оскільки доводи вказані підозрюваним та його захисником на заперечення клопотання не ґрунтуються на жодному належному та допустимому доказі.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів

Разом з тим, суд приходить до висновку про необхідність визначати підозрюваному заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб

Керуючись ст.177, ст.178, ст.183, ст.184, ст.193, ст.194, ст.196, ст.197, ст.205 КПК України,

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 30 травня 2024 року до 28 липня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 146000 (сто сорок шість тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок №UA0002504, ІНФОРМАЦІЯ_10 , МФО 820172, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, та надати документ, що підтверджує внесення застави.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного в разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокуратури чи відділення поліції;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання чи роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для поїздок за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У разі внесення застави з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом, для використання коштів судового збору.

Строк дії цієї ухвали встановити до 28 липня 2024 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1