Справа № 487/4558/24
Провадження № 1-кс/487/3196/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області підполковник поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000799 від 22.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області підполковник поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках здійснення кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 22.05.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000799, звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави. У разі постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, визначити достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього кримінальним процесуальним законом, розмір застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі визначення судом застави та її внесення, покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому підозрюваний проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із потерпілими, експертами та свідками у даному кримінальному провадженні; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою.

Клопотання мотивоване тим, що аналізуючи матеріали кримінального провадження, орган досудового розслідування приходить до висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Водночас, запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного спрямований на забезпечення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним незаконного впливу на потерпілих та свідків.

В судовому засіданні прокурор підтримав ініційоване клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні провину визнав, у скоєному розкаявся, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що зазначені у клопотанні ризики не обґрунтовані, підозрюваний не має наміру та можливості переховуватись від суду та слідства.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області, за процесуального керівництва Херсонської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000799 відомості про яке внесено 22.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.05.2024 близько 09:30 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Mercedes E200К, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в бік м. Херсон автодорогою М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в районі 179 км + 800 м поблизу с. Посад-Покровське, Херсонського району, Херсонської області в порушення вимог п.п. 2,3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, не обрав безпечну швидкість руху для свого транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням здійснив виїзд в зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку в бік м. Одеса в межах своєї смуги руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинула на місці пригоди.

Пасажири автомобілю Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та пасажир автомобілю Mercedes E200К, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

Вказані наслідки знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням водієм автомобіля Mercedes E200К, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3. б) згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

22.05.2024, після настання дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_4 органом досудового розслідування вжито заходи щодо встановлення його місця знаходження та о 15:30 останнього в порядку ст. 208 КПК України затримано у КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних».

23.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом огляду місця ДТП від 22.05.2024 та план-схемою до нього, згідно яких зафіксовано зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer на його смузі руху; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 23.05.2024, яка надала показання про обставини вказаної ДТП, внаслідок чого загинула її матір та отримав тілесні ушкодження малолітній син; речовими доказами у кримінальному провадженні у вигляді транспортних засобів; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення сторін, суд вважає доведеним наявність ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а тому може переховуватися від органів розслідування та суду.

Разом з тим, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

На підставі викладеного, також враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, є пенсіонером, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час, буде достатньо, щоб запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000799 від 22.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 22.07.2024 (включно), заборонивши йому в період часу з 22.00 години по 07.00 годину наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (за винятком часу дії повітряної тривоги).

Покласти на підозрюваного наступні обов`язки: не відлучатися з міста проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 27.05.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1