Номер справи 703/3354/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2024 під №0000231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

у с т а н о в и в :

Прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 08 вересня 2004 року на категорію « ОСОБА_5 ».

Своє клопотання мотивує тим, що 21 червня 2024 року до ВП №2 Черкаського РУП по лінії 102 надійшло повідомлення від старшого інспектора СРПП ОСОБА_6 про те, що під час несення служби по АДРЕСА_1 , ним зупинено автомобіль «Форд Куга» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 на власне ім`я , відповідно до бази ІПНП дане посвідчення видане іншій особі.

Під час перевірки за ІТС ІПНП було встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 видане 18 липня 1997 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на категорію «А,В,С».

Цього ж дня за даним фактом відділом поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Арешт посвідчення водія обгрунтувала необхідністю збереження речових доказів, унеможливлення їх знищення та необхідністю проведення судової експертизи.

Прокурор вважає, що посвідчення водія, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, на задоволенні клопотання наполягала.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду в якій розгляд справи просив проводити без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження відкрите за фабулою, зазначеною прокурором у клопотанні.

21 червня 2024 в ході огляду місця події, а саме ділянки дороги по АДРЕСА_1 , вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 видане 08 вересня 2004 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на категорію « ОСОБА_5 ».

Під час перевірки за ІТС ІПНП було встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 видане 18 липня 1997 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на категорію «А,В,С».

Як вбачається з копії постанови про визнання предметів речовими доказами від 24 червня 2024 року, дізнавачем сектору дізнання ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000231.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене в частині другій цієї статті майно,

можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані,виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

За змістом ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 4 ст.173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначається на інтересах інших осіб.

Так, під час судового розгляду слідчим суддею, шляхом дослідження доказів доданих до клопотання, встановлена сукупність підстав вважати, що посвідчення водія, яке тимчасово вилучені під час огляду місця події 21 червня 2024 року, є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане посвідчення.

Крім того, при вирішенні клопотання слідчий суддя, враховує, що на даний час в рамках вказаного кримінального провадження виникла необхідність у призначенні та проведенні експертизи, проведення якої буде ускладнено, оскільки особа у розпорядженні якої знаходиться зазначене в клопотанні майно чи інші особи матимуть можливість приховати чи знищити його.

Також, матеріали клопотання не містять доказів, що арешт посвідчення водія призведе до негативних наслідків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на посвідчення водія є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.98,170-173,309,372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 08 вересня 2004 року на категорію « ОСОБА_5 ».

Застосувати щодо зазначеного майна заборону користування та розпорядження.

Ухвала про накладення арешту на майно підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1