Справа №949/1024/24
Провадження №1-кп/949/253/24
У Х В А Л А

14 червня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 18 березня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дубровицького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

До початку підготовчого судового засідання, через канцелярію суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 у справі №569/5442/24, арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернути вказаний транспортний засіб його власнику ОСОБА_4 .

Клопотання обгрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 року у справі №569/5442/24 накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною власнику та користувачу автомобіля чи будь-якій іншій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000345 від 18 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. На момент дорожньо-транспортної пригоди, вказаним автомобілем керував ОСОБА_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником вказаного транспортного засобу. Після дорожньо-транспортної пригоди вказаний автомобіль залишено на зберіганні на території відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУ НП в Рівненській області. Вказує, що під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні були призначені та проведені необхідні судові експертизи автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а оскільки обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні вже скеровано до суду, тому необхідності у призначенні будь-яких інших судових експертиз з використанням вказаного автомобіля на даний час немає. За таких обставин вважає, що завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, у зв`язку з чим відсутні підстави для подальшого застосування арешту майна. Також зазначає, що арештований автомобіль зберігається під відкритим небом на території відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що породжує корозію автомобіля та в цілому призводить до його псування і нищення, що в сукупності не забезпечує його схоронності, як речового доказу та відповідно нівелює завдання арешту майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання про скасування арешту, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані докази, оглянувши матеріали судового провадження, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2024 року накладено арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , та який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є власником вказаного транспортного засобу. Крім того, вказаний транспортний засіб ухвалено залишити на зберіганні на території відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши власнику та користувачу автомобіля чи будь-якій іншій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000345 від 18.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України (а.с.25).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до змісту зазначеної вище ухвали, необхідністю для накладення арешту на майно, слугувала достатність підстав вважати, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України та має значення для кримінального провадження №0000345 від 18 березня 2024 року, а тому для запобігання можливості його пошкодження, втрати, знищення, відчуження в кримінальному провадженні та з метою проведення необхідних експертиз було накладено арешт.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як встановлено судом, арештоване майно, а саме транспортний засіб, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та містить інформацію, яка може бути використана як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення. Спосіб арешту визначений до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні. Рішення на даний час не прийнято, а питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовано відповідно до вимог КПК України, арештований транспортний засіб відповідає критеріям ст.98 КПК України та має доказове значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, а рішення по даному кримінальному провадженні на даний час не прийнято. Тому, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, у зв`язку з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна. Отже, підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження суд не вбачає, а потреба у застосуванні арешту цього майна на час розгляду клопотання ще не відпала, тому у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 18 червня 2024 року о 14-30 год.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області ОСОБА_1