Справа № 303/5308/24
В И Р О К

11 липня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Мукачеві угоду про визнання винуватості, укладену сторонами, у кримінальному провадженні №0000078, внесеному до ЄРДР від 02.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, військовослужбовця ЗСУ військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді кулеметника відділення охорони та оборони роти охорони та оборони в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

- захисника-адвоката ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

20 червня 2024 року до Мукачівського міськрайонного суду для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, з угодою про визнання винуватості від 12.06.2024 року.

Угода про визнання винуватості досягнута між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , 12 червня 2024 року - тобто до скерування обвинувального акту до суду.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується: в тому, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, перебуваючи в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_3 , маючи об`єктивну можливість виконати наказ командира, без поважних причин та без законних на те підстав, 15.03.2024 року відкрито відмовився виконати наказ свого начальника за службовим становищем та за військовим званням - начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 від 13.03.2024 р. №406-РС, доведений йому до виконання 15.03.2024 року заступником командира з безпеки військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_7 , відповідно до якого солдата ОСОБА_3 звільнено із посади кулеметника відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 і призначено на посаду солдата резерву 24 запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

Таким, чином ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.402 КК України, непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, та показав, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин, вчинив непокору. У вчиненому щиро кається та просить суворо його не карати.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, із зазначенням сторін, формулюванням обвинувачення та його правової кваліфікації, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини. ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України за вказаних обставин. Між обвинуваченим у присутності захисника та прокурором в угоді досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 за ч.4 ст.402 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачений ст.76 КК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана підозрюваним, його захисником та прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання із застосуванням мінімального іспитового строку.

Прокурор у судовому засіданні просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

В судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Угода про визнання винуватості, укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, який відповідно до приписів ст.12 КК України, є тяжким злочином, а відтак підпадає під дію ч.4 ст. 469 КПК України.

Узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання установлена в межах санкції ч.4 ст.402 КК України, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст.50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, в межах санкції ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням іспитового строку (ст.75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись: п.1 ч.3 ст.314, ст. 372 - 374, 474, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000078, внесеному до ЄРДР від 02 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, укладену у присутності захисника 12 червня 2024 року.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не застосовано.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст.394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія повного тексту вироку, вручається учасникам судового провадження, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Головуючий ОСОБА_8