Справа № 309/2024/24
Провадження № 1-кс/309/334/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000010 від 02 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, діючи умисно з метою протиправного збагачення, без передбаченого законом дозволу, визначеного п.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, травматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, (далі Інструкції), незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (виготовлений промисловим способом) та предмет з маркуванням «УЗРГМ-2», який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) та відноситься до категорії вибухових пристроїв, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, незаконно, з метою подальшого збуту зберігав при собі до моменту продажу 23 січня 2024 року особі під легендованими анкетними даними ОСОБА_7 .

Так, 23 січня 2024 року ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням часі без передбаченого законом дозволу, що визначений п.12 Інструкції, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, а також їх суспільну небезпечність, перебуваючи в м. Хуст на об`їзній дорозі, маючи на меті корисливий мотив, збув за грошові кошти в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень громадянину під легендованими анкетними даними ОСОБА_7 зазначений корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (виготовлений промисловим способом) та предмет з маркуванням «УЗРГМ-2 », який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) та відноситься до категорії вибухових пристроїв.

Згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/107-24/1077-ВТХ від 15.02.2024 року, зазначені корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та запал для ручної гранати з маркуванням «УЗРГМ-2» у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.

Не зупиняючись на цьому ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, діючи умисно з метою протиправного збагачення, без передбаченого законом дозволу, визначеного п.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, травматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, (далі Інструкції), незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб корпус ручної бойової гранати РГН (виготовлений промисловим способом) та предмет який є засобом для ініціювання вибуху, а саме ударно-дистанційним запалом (виготовлений промисловим способом) та відноситься до категорії вибухових пристроїв, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, незаконно, з метою подальшого збуту зберігав при собі до моменту продажу 20 лютого 2024 року особі під легендованими анкетними даними ОСОБА_7 .

Так, 20 лютого 2024 року ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням часі без передбаченого законом дозволу, що визначений п.12 Інструкції, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, а також їх суспільну небезпечність, будучи в м. Хуст на об`їзній дорозі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті корисливий мотив, повторно збув за грошові кошти в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень громадянину під легендованими анкетними даними ОСОБА_7 зазначений корпус ручної осколкової гранати РГН (виготовлений промисловим способом) та предмет який є засобом для ініціювання вибуху, а саме ударно-дистанційним запалом (виготовлений промисловим способом) та відноситься до категорії вибухових пристроїв.

У вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючий, раніше судимий.

21.02.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - умисне придбання, зберігання, носіння та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчинене повторно.

Приймаючи до уваги, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 19 квітня 2024 року, а в ході досудового розслідування на даний час не завершено проведення судових експертиз зокрема вибухово-технічної експертизи.

Необхідно також провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема ознайомити підозрюваного та захисника з матеріалами кримінального провадження, виконати вимоги ст. ст. 290, 291 та глави 39 КПК України, тощо.

Для виконання вищезазначених слідчих та процесуальних дій необхідний строк більший, ніж два місяці.

Дані обставини перешкоджають та наразі ускладнюють завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у строк до 19 квітня 2024 року.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 будучи на волі може незаконно впливати на свідків, усвідомлюючи про настання карності за скоєне ним діяння може здійснювати дії на ухилення від слідства та суду, а тому приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам і є необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просила його задовольнити з підстав наведених у ньому. Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, вказує, що ОСОБА_4 має місце проживання, а тому до нього може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід у вигляд домашнього арешту. Вважає, що при продовження строк утримання під вартою прокурор повинен навести існуванні інших нових ризиків, яких у клопотання не наведено.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав захисника. Додатково зазначив, що АДРЕСА_1 , є його зареєстрованим місцем проживання, однак там він не живе. Наразі живе у знайомого у АДРЕСА_1 . Свого власного житла не має, постійно по тюрмах, востаннє звільнився з місць позбавлення волі минулого року. Якщо б його звільнили з-під варти, то може попроситися жити до брата.

За таких обставин, слідчий суддя заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст.263 КК України за вище наведених обставин.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, в ході якого підозрюваному, 21.02.2024 повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину та наразі подано до слідчого судді дане клопотання про продовження строку запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 22.02.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченому закінчується 19.04.2024 року.

Постановою Хустської окружної прокуратури від 09.04.2024 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 21.05.2024.

Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, раніше судимий. Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має незначні соціальні зв`язки.

Приймаючи рішення щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177, п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків є необґрунтованим.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують. Твердження захисника ОСОБА_5 про необхідність наведення у клопотанні про продовження строку тримання під вартою обставини щодо існування нових ризиків, не ґрунтується на приписах ст. 184 КПК України, з якої вбачається, що достатньо навести обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився. В даному випадку прокурором наведено такі обставини. Також не вбачається, що підозрюваний має якесь конкретне місце проживання, тобто житло до якого він прив`язаний і в якому він матиме право проживати на певній правовій підставі. Як визнав підозрюваний у судовому засіданні за зареєстрованим місцем проживання він не проживає, до затримання жив на вул. Косичній у знайомого, а у разі його звільнення вказує, що може попроситися жити до брата. Такі обставини, не свідчить про можливість конкретизації житла у якому підозрюваний матиме можливість перебувати під домашнім арештом на певній правовій підставі.

За таких обставин суд відхиляє клопотання захисту щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченому, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків, на думку суду застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 151 150 грн., відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування СВ Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000010 від 02 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 21 травня 2024 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 , обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 151 150 (сто п`ятдесят одна тисяча сто п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування СВ Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваним ОСОБА_4 , він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 17.04.2024 о 13 год. 20 хв.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1