Єдиний унікальний номер 205/6246/23
1-кп/205/91/24
У Х В А Л А
21 травня 2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_13
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В обґрунтування свого клопотання прокурор посилався на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків для даного кримінального провадження. Зокрема, прокурор зазначила, що в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачені матимуть потенційну можливість ухилятися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані їм кримінальні правопорушення, здійснити незаконний вплив на потерпілих і свідків у даному провадженні, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень.
Також, прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, посилаючись на те, що ризики об`єктивно існують, а саме, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, при цьому, звернувся клопотанням та просив змінити його підзахисному запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме, домашній арешт на нічний час доби, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 має сім`ю, він до обрання запобіжного заходу неофіційно працював, зазначив, що умови тримання обвинуваченого під вартою неналежні, доводив, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, виклавши клопотання письмово, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, клопотання адвоката ОСОБА_10 просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник і законний представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід, клопотання адвоката ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.
Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинувачених, їх захисників, законного представника неповнолітнього, потерпілого, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Положення чинного Кримінального процесуального кодексу України визначено, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові (стаття 199 КПК України). Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.
Всі ці обставини, в сукупності, протягом тривалого часу, враховувалися судом при вирішенні питання про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Запобіжний захід, який застосований до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а саме, тримання під вартою, в розумінні ст.173 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.
Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, з його слів одружений та має на утриманні малолітню дитину інваліда, але ж докази родинного зв`язку на даний час відсутні, раніше не судимий.
На даний час суд погоджується з позицією сторони захисту, що прокурором на даній стадії судового розгляду не було надано переконливих та належних доказів щодо існування ризиків, встановлених ст.177 КПК України.
У зв`язку з викладеним вище, суд зауважує, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з березня 2023 року тримаються під вартою, тобто понад 1 рік поспіль, що з огляду на практику Європейського Суду не може бути визнано розумним строком.
Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, допитані обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , допитаний потерпілий, досліджені письмові докази, допитані свідки, але ж залишається не допитаним один свідок, який на судові виклики не з`являється, стороною обвинувачення його явка не забезпечюється.
При цьому, Європейський Суд з прав людини свій підхід до розгляду питання доцільності продовження строків тримання особи під вартою протягом судового розгляду ґрунтує на презумпції, що з перебігом ефективного розгляду справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави подальшого втручання у право на свободу особи.
При тому, що главою 18 КПК України передбачено, що незалежно від стадії судового розгляду обов`язок доказування щодо необхідності застосування конкретного запобіжного заходу, наявності ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу покладається саме на прокурора.
Крім того, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та ОСОБА_14 проти Франції».
Суд також вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі, не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 під вартою, а саме, з березня 2023 року.
Статтею 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахуванням зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.
Порядок застосування електронних засобів контролю регламентовано ст. 195 КПК України.
Згідно ч. 1, 3, 4 цієї статті застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.
Електронні засоби контролю застосовуються в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно пунктів 3, 4 розділу І Порядку застосування електронних засобів контролю, затвердженого наказом МВС України 08.06.2017 № 480 (надалі - Порядок) метою застосування електронних засобів контролю є забезпечення виконання обов`язків, що покладаються на обвинуваченого ухвалою судді про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання.
Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він має постійне місце проживання, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, оскільки продовжує існувати ризик переховування від суду.
Окрім цього, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він має постійне місце проживання, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки продовжує існувати ризик переховування від суду.
Також, суд при вирішенні клопотання бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є неповнолітньою особою, студентом ПТУ №6, а тому суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який не перешкоджатимуть освітньому процесу обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.110, 177, 181, 182, 183, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 18 липня 2024 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1.Не відлучатися цілодобово з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.
4. Не відлучатися з м. Дніпро без відома та дозволу суду;
5. Здати на зберігання до органів міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
6. Не спілкуватися з потерпілим та свідками даного кримінального провадження з приводу обставин, доказів та інших питань, пов`язаних із цим кримінальним провадженням;
7. носити електронний засіб контролю.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11 щодо зміни запобіжного заходу задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 18 липня 2024 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1.Не відлучатися цілодобово з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.
4. Не відлучатися з м. Дніпро без відома та дозволу суду;
5. Здати на зберігання до органів міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
6. Не спілкуватися з потерпілим та свідками даного кримінального провадження з приводу обставин, доказів та інших питань, пов`язаних із цим кримінальним провадженням;
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1.Не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу суду в період часу з 21.00 години до 06.00 години.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду або прокурора, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомити про це посадову особу або орган що здійснює виклик;
3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.
4. Утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню.
Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 18 липня 2024 року включно.
Роз`яснити обвинуваченим, що в разі невиконання покладених обов`язків, до них може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого мають право з`являтись в житло, під арештом в якому обвинувачений перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відділенню поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченим після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1