Справа № 462/6052/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/204/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 січня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2023 більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, та зараховано у строк покарання частково відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Строк відбування покарання рахувати з 06.10.2023р.

Цивільний позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду в розмірі 658 гривень 37 копійок.

Вирішено питання про речові докази та арешт майна.

На цей вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій не погоджується із призначеним йому покаранням у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки прокурор просив призначити покарання у виді 5 років 2 місяців. Просить задоволити його клопотання та врахувати, що у нього двоє неповнолітніх дітей.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , повторно, в умовах воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. 11.06.2023 близько 20:00, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТОВ ТВК «Львівхолод» за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 76, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно шляхом вільного доступу викрав із торгового прилавку магазину напій енерджі 8% Рево 0,5 л 2 шт загальною вартістю 75 грн 24 коп без ПДВ, 1 пачку кави меленої ProdomoDallmayr 100% арабіка вагою 500 г вартістю 315 грн 60 коп без ПДВ, 1 пачку кави меленої In-Cup AromaGold вагою 500 г вартістю 135 грн 53 коп без ПДВ, 2 пачки фісташок Кухарочка вагою 100 г загальною вартістю 132 грн без ПДВ, які заховав у дитячий візок та , не оплативши за товар, вийшов за межі каси та покинув магазин. Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв магазину «Рукавичка» матеріальної шкоди на суму 658, 37 грн без ПДВ. грн.

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив про розгляд апеляційної скарги без участі його захисника.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши аналогічні доводи у судовому засіданні, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні доводи обвинуваченого, з огляду на безпідставність таких, та просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції вирок суду у цій частині не переглядається.

Перевіривши апеляційні доводи обвинуваченого щодо призначеного йому покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону.

Згідно матеріалів справи, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання місцевим судом у повній мірі врахованоступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, конкретні обставини справи, дані про особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень, наявність у нього малолітніх дітей, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім цього, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, однак жодних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Згідно досудової доповіді органу пробації на обвинуваченого ОСОБА_6 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються, як високі (а.с. 25 - 27).

З приводу апеляційних доводів обвинуваченого щодо позиції прокурора у питанні призначення йому покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що призначення винній особі покарання належить до дискреційних повноважень суду, а тому таке вирішується судом з урахуванням усіх передбачених законом підстав та встановлених судом обставин.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у межах санкції цієї статті, у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 правильно визначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2023 більш суворим покаранням за цим вироком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду щодо призначеного обвинуваченому покарання, з урахуванням обставин цього кримінального провадження відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання.

При апеляційному розгляді не встановлено підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання ніж призначено місцевим судом.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, оскільки не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, зокрема у частині призначеного обвинуваченому покарання.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядкушляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: