Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1691/24
Провадження № 1-кп/376/247/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквири Київської області матеріали кримінального провадження № 00000089 від 23.05.2024 за обвинуваченням

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сквири Київської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, розлученого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення ( проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 22 травня 2024 року в першій половині дня точного часу не встановлено, знаходячись поблизу місцевого базару, розташованого по АДРЕСА_1 , проходячи по містку в бік вул.Шевченка, умисно, незаконно, з метою особистого вживання, шляхом привласнення знайденого, придбав поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження, який помістив до лівої кишені куртки та зберігав при собі без мети збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції, що мало місце наступного дня 23 травня 2024 року близько 15.15 год. на території парку «Меморіал Слави» по вул.Липовецькій в м.Сквира Київської області. Так, згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-24/3146-НЗПРАП від 27.05.2024 вилучена у ОСОБА_4 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено- канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 29,16гр.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В ході досудового розслідування 31.05.2024 між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до змісту даної угоди, ОСОБА_4 визнав обвинувачення за ч.1 ст. 309 КК України в повному обсязі пред`явленої підозри, окрім цього, між сторонами було визначено міру покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки зі звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник також просив затвердити дану угоду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, стан здоров`я обвинуваченого, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експерта.

З урахуванням наведеного та керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373,ст..ст. 374,474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 31 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.05.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2271,84 грн.

Речовий доказ- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 29,16 г., який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1