Справа № 559/1826/23
Провадження № 1-кп/559/53/2024
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

"09" липня 2024 р. м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в об`єднаному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, клопотання про продовження строку запобіжного заходу в виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

прокурор в судовому засіданні клопотання підтримує та просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід в виді тримання під вартою стоком на 60 днів. Обґрунтовує клопотання тим, що згідно ухвали суду від 15.05.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.07.2024. Ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, - переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, - не зменшилися. Застосування м`якшого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час дії воєнного стану згідно ч.8 ст. 176 КПК України неможливе. Крім того, ОСОБА_4 1.07.2024 вирок Рівненського міського суду засуджений за ч.1 ст. 357, ч.1,2 ст. 185 КК України до реальної міри покарання у виді обмеження волі.

Сторона захисту в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Бо у ОСОБА_4 ризику впливу на інших немає, в нього міцні соціальні зв`язки - має двох дітей, живе з матір`ю в м. Рівне, є де жити, враховуючи стан здоров`я, просять застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали обвинувальних актів об`єднаного кримінального провадження та дані з Єдиного державного реєстру судових рішень відносно ОСОБА_4 , суд вважає наступне.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати, продовжити, змінити, скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Відповідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

24.01.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.03.2024 включно із визначенням розміру застави в 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. 18.03.2024 та 15.05.2024 строк дії запобіжного заходу із правом внесення застави продовжено до 17.05.2024 та 14.07.2024 відповідно.

При вирішення питання щодо запобіжного заходу, суд враховує, що такий суворий запобіжний захід як тримання під вартою може бути застосований до ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів за ч.5 ст. 407, ч.4 ст.408 КК України. Більше того, за вимогами ч.8 ст. 176, п.5 ч.1 ст. 176 КПК України до ОСОБА_4 може бути застосовано лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не м`якший. Обвинувальні акти відносно військовослужбовця ОСОБА_4 за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України вже надійшли до суду і розпочато судовий розгляд, тобто підозра була достатньо обґрунтованою, щоб трансформуватись у обвинувачення, а чи підставне це обвинувачення суд зможе відповісти по суті лише після судового розгляду та в кінцевому судовому рішення за результатами з`ясування усіх обставин справ.

Щодо ризику впливу на свідків, то наявність цього ризику суду не доведена. Однак, інші два ризики є дуже високими. Метою продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та наявність ризиків, що на цьому етапі доведені суду - це переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення (передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України). Ризики підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.407 та ч.4 ст.408 КК України, й в разі доведеності вини загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Він неодноразово перетинав державний кордон України в умовах воєнного стану вже будучи обвинуваченим, що підтверджується даними про дату та час перетинання державного кордону України. При цьому, в суді перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України з 01.06.2023, проте розгляд справи по суті так і не було розпочато. З призначених 10 судових засідань ОСОБА_4 8 разів не з`явився й дані про поважність причин неявки відсутні. Тричі головуючим суддею ОСОБА_6 постановлялись ухвали про примусовий привід ОСОБА_4 та один раз (15.08.2023) він прийшов разом із захисником ОСОБА_5 , справу було призначено до розгляду на 23.08.2023, однак засідання відклали на 09.10.2023 за клопотанням захисника, який був зайнятий у іншому процесі. 09.10.2023 сторона захисту не з`явилась без пояснення причин. Наступне засідання було призначено на 26.10.2023, однак від ОСОБА_4 надійшло клопотання про відмову від захисника ОСОБА_5 , яка ухвалою суду прийнята не була. Більше ОСОБА_4 на зв`язок із судом не виходив, у судові засідання не з`являвся, ухвали про примусовий привід виконані не були і за даними працівників поліції та поясненнями сусіда, обвинувачений тривалий час був відсутній за зареєстрованим місцем проживання, поштові конверти також повертались до суду із відміткою, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає. І аж до 22.01.2024 - до дня, коли ОСОБА_4 затримали. В подальшому до суду надійшов іще один обвинувальний акт відносно нього за обвинуваченням за ч.4 ст.408 КК України, що були об`єднанні. Ухвалою суду від 14.03.2024 задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та прийнято відмову від захисника ОСОБА_7 , а подальший захист здійснює ОСОБА_5 . Враховуючи історію перебування цієї справи в Дубенському міськрайонному суді і неможливість навіть розпочати судовий розгляд впродовж значного проміжку часу, суд не вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу в виді домашнього арешту за адресою, проживання за якою не забезпечило виконання обвинуваченим належним чином процесуальних обов`язків, крім того це неможливо з огляду на положення ч.8 ст. 176 КПК України.

24.08.2024 вироком Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Вирок набрав законної сили 25.09.2023. Однак, ОСОБА_4 призначене судом покарання у виді штрафу не виконав, у судові засідання по заміні штрафу іншим покаранням не прибував і згідно даних ЄДРСР 16.01.2024 Рівненським міським судом був оголошений у розшук у порядку виконання вироку. Крім того, дійсно 01.07.2024 вироком Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 357, ч.1,2 ст. 185 КК України і йому призначено остаточне покарання в виді 1 року і 2 місяців обмеження волі, що є реальним покаранням, а також враховуючи, що ОСОБА_4 утримується під вартою, в вироці вказано, що строк відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку. Тобто згідно ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 вже зараховується 1 день перебування в слідчому ізоляторі як 2 дні обмеження волі на відбування вироку від 01.07.2024.

Також за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_4 судами Рівненської області за період 2019-2023 років 12 разів притягався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібних адміністративних правопорушень, що не погашені: 7 разів за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), тричі за ст.130 КУпАП (при цьому, суд не враховує постанову за ч.1 ст. 130 КУпАП Гощанського районного суду від 06.05.2019 за ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, оскільки вона скасована Рівненським апеляційним судом), та за ст.122-4, ст.124, ч.3 ст. 126 КУпАП. З цих 12 разів ОСОБА_4 5 разів притягався до адміністративної відповідальності в 2023 році (за ч.1 ст.130 КУпАП двічі, ст. 122-4, ст.124 КУпАП, ст.173 КУпАП двічі) та 4 рази в той час, коли відносно нього знаходився в Дубенському міськрайонному суді Рівненської області обвинувальний акт за ч.5 ст.407 КК України, що так і не був розглянутий під головуванням судді ОСОБА_6 через невиконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей, на утримання яких за рішенням суду стягуються аліменти, розлучений, зареєстрований із матір`ю, отже має сталі соціальні зв`язки, але з огляду на вищевикладене, вони не є достатнім стримуючим фактором.

Вищезазначена історія життя неодноразово судимого ОСОБА_4 і злісного правопорушника свідчить, що він порушує встановлені в суспільстві правила співжиття, не виконує процесуальні обов`язки без примусу й ризики ухилення від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення дуже високі. При цьому, згідно довідки щодо стану здоров`я ОСОБА_4 він не хворіє такими захворюваннями, що не дають можливості цтримувати його під вартою і регулярно отримує необхідну медичну допомогу.

Враховуючи все в сукупності, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, тому що це забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого й усуне наявні ризики за п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування м`якшого запобіжного заходу неможливе.

Щодо застави, то згідно ч. 4, п.3 ч. 5 ст. 182 , ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, але за ч.4 ст.183 КПК України може скористатись правом не робити цього в умовах воєнного стану. Враховуючи особу ОСОБА_4 та усталену практику Європейського суду з прав людини, що вказує, що альтернатива має бути й розмір застави повинен визначитися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, суд визначає розмір застави. В разі сплати застави ОСОБА_4 вважатиметься обвинуваченим, до якого застосовано запобіжний захід в виді застави, а в випадку порушення процесуальних обов`язків ОСОБА_4 ці кошти поповнять державний бюджет.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, його матеріальне становище, необхідно продовжити застосування й застави в розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272 520,00 грн. (90*3028=272520). Саме такий розмір застави з достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не є завідомо непомірним.

Таким чином клопотання прокурора підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.176 - 178, 183-184, 194, 202, 371- 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора задовольнити: продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, строк запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб: до 07.09.2024 включно.

Одночасно ОСОБА_4 визначити розмір застави в 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить: 272520 (двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (реквізити для внесення застави: рахунок утримувача UA0010559, банк дотримувач ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, ЄДПРОУ 26259988, призначення платежу «застава»).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з - під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 в разі внесення застави наступні обов`язки, термін дії яких до 07.09.2024 включно: 1) - прибувати на виклик суду за першою вимогою; 2) - проживати в м. Рівне, про зміну адреси проживання, номеру телефону чи адреси електронної пошти негайно повідомляти суд; 3) - не відлучатися із м. Рівне без дозволу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, окрім як для прибуття в судові засідання до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області; 4) - здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дозволяють право на виїзд з України та в`їзд до України.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення.

Дата закінчення дії ухвали 07 вересня 2024 року о 23 год.59 хв.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду впродовж семи днів з дня проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 10.07.2024.

Суддя: ОСОБА_1