Справа № 646/5249/24
№ провадження 1-кп/646/830/2024
В И Р О К

іменем України

14.05.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 19.01.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пристін Куп`янського району Харківської області, громадянки України, освіта вища, не працюючої, заміжньої, маючої неповнолітній дітей ОСОБА_4 , 2006 року народження та ОСОБА_5 , 2008 року народження, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи на території м. Куп`янська Харківської області, добровільно зайняла посаду, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, при наступних обставинах.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в

останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії

воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 року № 49/2024 строк дії воєнного стану в

Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 14.02.2024 року строком на 90 діб.

Законом України від 06.02.2024 року № 3564-IX «Про затвердження Указу

Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено зазначений Указ.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частина

території України, представниками збройних сил та інших державних органів РФ створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема на території Куп`янського району Харківської області.

Встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил РФ та окупації території м. Куп`янська та Куп`янського району Харківської області, тобто після 24.02.2022 року, у громадянки України ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою-агресором РФ, а саме - на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою, ОСОБА_3 , у червні 2022 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Куп`янська Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій

раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надала

згоду представникам окупаційної адміністрації держави-агресора, а саме т.зв. «Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», на зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, де у подальшому зайняла посаду т.зв. «исполняющей обязанности специалиста отдела культуры, молодежи и спорта Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», на яку була призначена наказом «и.о. главы Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» від 27.06.2022 року № 118/лс.

Після чого, з 27.06.2022 року по 06.09.2022 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на вказаній посаді у адміністративній будівлі Управління культури, молоді та спорту Куп`янської міської ради Харківської області за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. 1-го Травня, буд. 6, займалася опрацюванням службової документації т.зв. «отдела культуры, молодежи и спорта Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области».

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

В обвинувальному акті міститься клопотання прокурора про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорювала встановлені обставини та надала згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 про визнання нею своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана 09.05.2024 року в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачена визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, погодилась на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З огляду на позицію обвинуваченої, захисника та прокурора, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена та її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона має вищу освіту, не працює, заміжня, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2006 року народження та ОСОБА_5 , 2008 року народження, не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо при призначенні їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги.

Що стосується додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд виходить з наступного.

Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у кримінальних правопорушень, є конфіскація майна.

Санкція ч. 2 ст. 111-1 КК України передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч. 1 ст. 59 КК України).

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу (ч. 2 ст. 59 КК України).

Таким чином, враховуючи, що покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне покарання, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, дані про особу ОСОБА_3 , її матеріальний стан та відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обиралась.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 12 (дванадцять) років, без конфіскації майна.

Речові докази - документ з назвою «Заявление ОСОБА_3 о принятии на должность» (мовою оригіналу), на 1 арк; документ (копія) з назвою «приказ и.о. Главы Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области № 118/лс от 27.06.2022 року о назначении на должность, із зазначенням: «Назначить ОСОБА_7 исполняющей обязанности специалиста отдела культуры, молодежи и спорта Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», и.о. Главы Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области подпись ОСОБА_8 » (мовою оригіналу) на 1 арк. - долучені до матеріалів провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя