Справа № 731/539/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/500/24
Категорія - ч.1 ст. 125 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 01 травня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мармизівка Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, працюючого фельдшером ветеринарної медицини, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 30 квітня 2023 року, близько 15 год. 30 хв., перебуваючи на прилеглій території поблизу господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи єдиний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою, діючи умисно, схопив ОСОБА_10 лівою рукою за шию спереду та з прикладанням сили стиснув пальцями лівої руки шию в області щелепи з лівого боку. В момент, коли потерпіла намагалася відштовхнути ОСОБА_8 , опираючись обома руками в область грудної клітки останнього, рука ОСОБА_8 зсунулася нижче і він умисно з прикладанням сили стиснув поверхню нижньої частини шиї та поверхню лівого плеча. Потерпіла продовжувала чинити опір, в момент коли ОСОБА_10 відхилилася назад і намагалася повернутися спиною, ОСОБА_8 вдруге умисно схопив потерпілу своєю лівою рукою за шию спереду та з прикладанням сили стиснув її.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій підщелепній ділянці, синця по лівій бічній поверхні нижньої третини шиї, чотирьох синців по передньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча, садно по правій бічній поверхні нижньої третини шиї, які згідно висновку судово-медичного експерта №108 від 22 травня 2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, поза розумним сумнівом.

Аргументує тим, що оскаржуваний вирок не містить аналізу доказів, а висновок про їх узгодженість та взаємозв`язок безпідставний, оскільки суд не проаналізував і не співставив фактичні дані, отримані з різних процесуальних джерел доказів.

Обвинувачений не заперечував, що між ним та потерпілою відбувся конфлікт, але виключно в словесній формі, такі його показання повністю підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були неподалік та бачили як відбувався конфлікт, який зводився лише до словесної перепалки. Також цей факт підтверджується рапортом працівника поліції, відповідно до якого від ОСОБА_10 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_8 їй погрожував через зроблене нею зауваження.

Зазначеним доказам невинуватості його підзахисного суд не надав жодної оцінки та у вироку не вказав на мотиви їх неврахування.

Вказує на те, що суд не мав права допускати відомості, що містяться в матеріалах дізнання, як докази, оскільки сторона обвинувачення не дотрималася порядку їх відкриття, а саме, копії матеріалів дізнання в порушення вимог ч. 5 ст. 301 КПК України не були вручені підозрюваному. Таке твердження узгоджується з позицією Верховного Суду, який у своїй постанові від 19 квітня 2023 року вказав на те, що ненадання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, тягне за собою відсутність у суду права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Без належної уваги були залишені й доводи сторони захисту про наявність підстав для визнання висновку судово-медичного експерта №108 від 01-22 травня 2023 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи №140 від 29-30 травня 2023 року щодо потерпілої ОСОБА_10 .

Так, крім постанови про призначення експертизи дізнавач не надав експерту жодних матеріалів для проведення експертизи. Під час проведення експертизи потерпіла особисто безпосередньо експерту надала дані її огляду від 30 квітня 2023 року, який був проведений у КНП «Варвинська лікарня», які експерт використав при наданні висновку. Однак, такий висновок суперечить вимогам ч. 4 ст. 69 та ст. 101 КПК України, якими заборонено експерту за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи та неможливості обґрунтування висновку експерта доказами, які визнані судом недопустимими.

З огляду на наведене в статті 84 КПК України формулювання, медична документація особи відноситься до документів, які є процесуальними джерелами доказів, на підставі яких формуються висновки експертів, які належать до інших процесуальних джерел доказів.

Потерпілий, згідно зі ст. 56 КПК України, має право подавати докази лише слідчому, прокурору, слідчому судді, суду. Правом подавати докази експерту потерпілий не наділений, оскільки це повноваження виключно особи, яка призначає експертизу. В свою чергу експерт наділений правом заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів та зразків, вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи, але не має права збирати ці матеріали з власної ініціативи.

Відомості з висновку експерта, отриманого з порушенням зазначених норм, не можуть вважатися допустимими доказами, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень та на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відомості, які містяться у висновку додаткової судово-медичної експертизи №140 також є недопустимими доказами за доктриною «плодів отруйного дерева». Оскільки при її проведенні експертом використовувався висновок первинної експертизи, відомості якого є недопустимим доказом, тому недопустимими є й фактичні дані, які у ньому викладені.

На цих порушеннях сторона захисту наголошувала під час судового розгляду, однак, суд взагалі не надав оцінки викладеним аргументам та залишив їх без уваги. Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи не надав належної оцінки щодо допустимості зібраних стороною обвинувачення доказів, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим обвинувальний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закриттю.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти аргументів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Будучи допитаним в суді першої інстанції, а також надаючи показання в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та вказав, що 30 квітня 2023 року він пас корів на пасовищі, неподалік двору Кащенків сидів на возі та почув крик потерпілої, яка висловлювалась нецензурною лайкою в його бік, показувала непристойні жести. Він під`їхав метрів за п`ятдесят до їх двору та побачив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 біжать до нього, а він в цей час тримав віжки. Потерпіла стала махати руками та провокувати його, він просив її, щоб вона прибрала руки та не розмахувала перед ним. В цей час кінь вирішив йти та рушив, а потерпіла почала кричати, що він її душив та сказала чоловіку викликати поліцію, хоча він до неї і не доторкався. Коли він їхав, то у дворі ОСОБА_15 бачив ОСОБА_16 .

При цьому, обвинувачений підтвердив, що у нього з потерпілою та родиною Кащенків дуже погані та неприязні відносини.

Разом з тим, така версія сторони захисту не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 30 квітня 2023 року вона була вдома в с. Мармизівка, близько 16 години її чоловік ОСОБА_13 сказав їй, що корови обвинуваченого ОСОБА_17 знову у них під двором пасуться, що було не вперше, і вона про це неодноразово говорила дружині обвинуваченого ОСОБА_18 , на що остання відповідала, що нічого не може з цього приводу зробити.

ОСОБА_10 вийшла на вулицю та побачила, що корови ОСОБА_8 були під її двором, а сам обвинувачений сидів на возі. Вона почала говорити ОСОБА_8 щоб відігнав своїх корів з перед її двору, на що обвинувачений показав потерпілій дулю, потерпіла у відповідь також, тоді обвинувачений став нецензурно лаятись на потерпілу та махаючи емоційно руками зіскочив з возу і замахнувся на потерпілу кувалдою. Неподалік був її чоловік ОСОБА_19 , він підбіг до них, хотів захистити, та тримав руку ОСОБА_8 з кувалдою, щоб той не вдарив, але обвинувачений іншою рукою схопив її за шию та став душити. Потерпіла якимось чином вирвалась, її трусило, побігла додому та викликала поліцію, додзвонилась до фельдшера. Приїхали поліцейські і фельдшер. У потерпілої були тілесні ушкодження у вигляді почервоніння та синців на шиї. Потерпіла підтвердила, що вже багато років у них із ОСОБА_8 досить неприязні відносини.

Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_10 підтвердила такі показання, детально розповіла та за участі статиста продемонструвала, як саме відбувався конфлікт, де в момент загострення конфлікту та спричинення тілесних ушкоджень перебувала вона, та як по відношенню до неї розташовувався обвинувачений ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_19 , який є чоловіком потерпілої та безпосереднім свідком конфлікту між дружиною та ОСОБА_8 , в судовому засіданні показав, що 30 квітня 2023 року його дружина ОСОБА_20 була вдома, близько 16 год. він був на вулиці, зайшов у хату та сказав їй, що знову ОСОБА_8 випасає корів, яких у нього 19 голів, біля їхнього подвір`я. Дружина вийшла на вулицю та побачила, що дійсно корови обвинуваченого були у них під двором, а він сам сидів на возі. Дружина сказала ОСОБА_8 , щоб відігнав корів з перед двору, на що останній показав їй дулю, почав нецензурно лаятись на її адресу, після чого зіскочив з возу і замахнувся на дружину кувалдою. Він підбіг до них, щоб захистити дружину, схопив руку ОСОБА_8 з кувалдою та тримав її, щоб він не вдарив ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_8 іншою рукою схопив ОСОБА_21 за шию та став душити, вона намагалась відхилити руку обвинуваченого, але він знову схопив її за шию та став душити. Якимось чином дружина вирвалась, її трусило, вона побігла додому, викликала поліцію та фельдшера. Після приїзду поліцейських та огляду фельдшером вони поїхали до с. Варва в лікарню, де їй робили ін`єкції. Після цих подій у ОСОБА_10 були видимі тілесні ушкодження на шиї.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_19 підтвердив такі показання та за участі статиста продемонстрував де в момент конфлікту перебував він, де знаходилась його дружина та обвинувачений, розповів про механізм спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Такі показання подружжя ОСОБА_22 повністю узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, аналіз яких дає можливість прослідкувати перебіг подій, які відбувались 30 квітня 2023 року за участі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , при тому, що версія обвинуваченого з огляду на аналіз вказаних показань, повністю спростовується.

Зокрема, свідок ОСОБА_23 , в судовому засіданні вказала, що до неї подзвонила потерпіла ОСОБА_24 і попросила піти до фельдшера, бо у неї піднявся тиск, а сама вона не може до неї додзвонитись, а також повідомила, що її побив ОСОБА_8 , хапав за шию та душив. Вона повідомила про це фельдшера та вказала, що ОСОБА_10 потребує її допомоги.

Свідок ОСОБА_25 , яка працює фельдшером, підтвердила, що надавала першу медичну допомогу потерпілій ОСОБА_10 , виміряла тиск, дала пігулки, в неї на шиї бачила велике почервоніння та подряпину. При цьому, потерпіла розповідала їй, що тілесні ушкодження їй заподіяв обвинувачений ОСОБА_8 .

Факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 та можливість їх отримання в період часу, на який вона вказує, 30 квітня 2023 року, а також механізм їх отримання підтверджується висновками проведеної судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз щодо потерпілої за № 108 та додатковий висновок №140 до попереднього висновку, з яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій підщелепній ділянці, синця по лівій бічній поверхні нижньої третини шиї, 4-х синців по попередньо-внутрішній поверхні третини лівого плеча, садно по правій бічній поверхні нижньої третини шиї, які в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дані тілесні ушкодження утворились, не менше ніж від восьми дій тупих предметів з обмеженою поверхнею, за механізмом тиснення та тертя, по давності можуть відповідати 30.04.2023 та як в своїй сукупності так і кожне окремо, відповідно до п.п. 2.3.2б, 2.3.5, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Експертом визначено, що дані тілесні ушкодження, могли утворитись в тому числі від дії пальців рук сторонньої особи, за обставин на які вказувала потерпіла ОСОБА_10 .

Під час проведення додаткової судово-медичної експертизи, з урахуванням додатково встановлених фактичних обставин, експерт вказав, що дані тілесні ушкодження могли утворитись в тому числі за обставин на які вказують потерпіла ОСОБА_10 під час слідчого експерименту від 24 травня 2023 року та свідок ОСОБА_19 під час проведення слідчого експерименту від 26 травня 2023 року.

Підстав для визнання висновків експертів недопустимими доказами, як про це просить захисник, вказуючи на те, що висновок №108 від 01-22 травня 2023 року підготовлений з порушеннями ч. 4 ст. 69 КПК України, якою експерту забороняється за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи, колегія суддів не знаходить та доводи захисника вважає безпідставними.

Судово-медична експертиза у даному кримінальному провадженні призначена постановою дізнавача сектору дізнання Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 91 травня 2023 року та проведена лікарем судово-медичним експертом завідувачем Прилуцького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_26 ..

Експерт ОСОБА_26 в установленому порядку ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 69 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відповідно до вимог ч. 2 ст. 102, ст. 70 КПК України, попереджений щодо відповідальності за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що стверджується його підписом у висновку експерта за № 108.

Колегія суддів не встановила жодних порушень при призначенні та проведенні судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_10 , які привели б до визнання цього доказу неналежним та недопустимим.

Так, на час призначення судово-медичної експертизи матеріали кримінального окрім процесуальних документів не містили жодних доказів, які б могли бути використані експертом для визначення наявності в потерпілої тілесних ушкоджень та визначення ступеня їх тяжкості. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення експертизи експертом безпосередньо була оглянута потерпіла ОСОБА_10 , яка скаржилась на наявність у неї ушкоджень. В ході огляду експертом було виявлено в лівій підщелепній ділянці петехіальний крововилив овальної форми в повздовжньому напрямку розмірами 1х0,5 см. По правій бічній поверхні нижньої третини шиї майже в поперечному напрямку 2-а садна лінійної форми розмірами 2х0,5 см та 3х0,5 см. По лівій бічній поверхні нижньої третини шиї синець блідо-фіолетового кольору округлої форми розмірами 0,8х0,5 см. По передньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча 4-и синця округлої форми, фіолетового кольору розмірами від 0,7х0,7 см до 1х1 см. Інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Тобто, свої висновки експерт обґрунтовував даними безпосередньо проведеного огляду потерпілої, врахувавши при цьому надану під час експертного дослідження потерпілою інформацію щодо її огляду від 30 квітня 2023 року в КНП «Варвинська лікарня, відповідно до якої при огляді у ОСОБА_10 на передній поверхні шиї сліди від здавлення пальців, на боковій поверхні подряпина зліва.

Колегія суддів не вбачає жодних порушень кримінального процесуального закону при проведенні судово-медичної експертизи щодо дослідження експертом медичної інформації, що надала потерпіла ОСОБА_10 , оскільки ці відомості знаходились безпосередньо у потерпілої, які вона надала під час її безпосереднього огляду експертом, при тому, що наявність тілесних ушкоджень, описаних в експертизі, була встановлена на за наданими потерпілою документами, а виключно в результаті обстеження потерпілої, з урахуванням даних, які зазначені в довідці про огляд потерпілої після конфлікту з ОСОБА_8 30 квітня 2023 року.

Твердження захисника про те, що надана потерпілою довідка могла бути досліджена експертом тільки після його звернення з відповідним клопотанням до дізнавача, є безпідставними.

Висновок судово-медичної експертизи № 108 та висновок додаткової судово-медичної експертизи № 140 обґрунтовані з наукової точки зору і узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, показаннями потерпілої та свідків. Той факт, що висновки експерта суперечать позиції сторони захисту, які категорично заперечують факт нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, не є підставою для визнання вказаних висновків не належними або ж недопустимими доказами.

Більш того, згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів дізнання обвинувачений та його захисник ознайомилися з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі. Будь-яких клопотань про додаткове ознайомлення його з медичною документацією потерпілої ними заявлено не було. Серед процесуальних документів у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені, у тому числі: висновок судово-медичної експертизи та додатковий висновок.

При цьому відсутність у матеріалах кримінального провадження медичного документу, який оглядався експертом під час проведення судово-медичної експертизи потерпілої, не відкриття цього документу стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 цього Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертних досліджень недопустимими доказами й скасування вироку з подальшим закриттям кримінального провадження, при тому, що сторона захисту не клопотала про надання доступу до цих медичних документів, не вимагала їх огляду під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, безспірно встановлена свідома добровільна мовчазна відмова сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання ст. 290 КПК України доступу до документу, який досліджував експерт, автоматично не ставить під сумнів допустимість висновків цього експерта.

Свідчення потерпілої та свідків є логічними, доповнюють один одного, оскільки всі ці особи були свідками подій в певний період їх розвитку, надавали свідчення виключно з приводу того, свідками чого були, але в сукупності їх показання та висновки судово-медичного експерта дають уявлення про повну та цілісну картину подій, що відбувались 30 квітня 2023 року.

Намагання сторони захисту переконати колегію суддів в тому, що під час дізнання були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою визнання зібраних доказів недопустимими, є непереконливими. Більш того, вказуючи на допущені порушення ч. 5 ст. 301 КПК України при врученні обвинувального акту ОСОБА_8 , які на думку захисника полягали у неврученні копій матеріалів дізнання в повному обсязі, розцінюються судом як перекручування достеменно встановлених відомостей.

Так, зміст розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_8 отримав копії матеріалів кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000198 від 01 травня 2023 року на 173 аркушах в одному примірнику, копію реєстрів матеріалів досудового розслідування на 4 аркушах у одному примірнику, а також копію обвинувального акту на 4 аркушах в одному примірнику. Копії вказаних матеріалів та документів ОСОБА_8 отримав в присутності свого захисника адвоката ОСОБА_6 25 липня 2023 року. Отже, сторона захисту не могла не знати про те, що копії всіх матеріалів дізнання були вручені на той час підозрюваному в повному обсязі.

Посилання захисника на те, що показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджується невинуватість ОСОБА_8 колегія суддів не приймає до уваги, адже показання цих свідків суперечать висновкам судово-медичних експертиз про наявність у потерпілої ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а також показанням самої потерпілої та допитаних в судовому засіданні свідків, в тому числі й чоловіка потерпілої ОСОБА_19 який був в безпосередній близькості та фактично являвся одним з учасників конфлікту.

Фактично, як вказані захисником свідки, так і сам обвинувачений не заперечували сам факт конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 30 квітня 2023 року. Разом з тим, сторона захисту не повідомляла про наявність цих свідків під час дізнання, не клопотала про проведення слідчих експериментів за їх участі для того, щоб встановити місце їх перебування, з якого вони спостерігали даний конфлікт, а також з`ясування того, що саме вони могли бачити, перебуваючи за парканом домогосподарства, як свідок ОСОБА_11 , яка не вийшла на допомогу братові ( ОСОБА_8 ), чи випасаючи корову по вулиці в с. Мармизівка, як свідок ОСОБА_12 , при тому, що інших деталей про обставини конфлікту даний свідок не повідомив, як і те, що ОСОБА_8 не просто їхав на возі вулицею, як вбачається з показань цього свідка, а сидів на возі, випасаючи корів біля подвір`я потерпілої та не мав жодного приводу під`їжджати своїм возом до потерпілої, яка була незадоволена тим, що він випасає корів біля її подвір`я.

Той факт, що вказані захисником свідки не бачили, як хтось комусь наносив тілесні ушкодження під час цього конфлікту, не вказує на те, що ОСОБА_8 не завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , в якої такі ушкодження були виявлені відразу по прибуттю фельдшера та поліції. Наявність в неї тілесних ушкоджень зафіксована і в рапорті, складеному поліцейськими за результатами опитування заявниці.

Посилання захисника на зміст рапорту, з якого на його переконання слідує, що ОСОБА_10 не повідомляла про факт спричинення їй тілесних ушкоджень, суперечить змісту цього рапорту, з якого чітко вбачається, що прибувши на місце повідомлення було встановлено заявницю, яка повідомила, що в неї виник конфлікт з односельчанином ОСОБА_8 , в ході якого заявниці було нанесено тілесні ушкодження, а саме: ушкодження шиї, так як останній душив рукою. Свідком даної події був чоловік заявниці ОСОБА_19 . Те, що диспетчеру потерпіла не повідомила про факт нанесення їй тілесних ушкоджень не є доказом невинуватості обвинуваченого, як помилково вважає захисник, а також не свідчить про неправдивість показань самої потерпілої, адже остання перебувала в стані шоку, при тому, що являється гіпертоніком.

Перевіривши усі обставини, на які вказував апелянт, колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх встановлених у судовому засіданні обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що обвинувачення ОСОБА_8 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_10 знайшло своє підтвердження під час судового розгляду.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується належними та допустимими доказами, яким суд дав належну оцінку під час судового розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_27 ОСОБА_28 ОСОБА_29