Справа № 132/3836/21
Ухвала

Іменем України

06 червня 2024 року місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, заявлене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2021 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області з Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021 року, визначено склад суду з розгляду обвинувального акта: головуючого суддю ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від 30.11.2021 року, кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово в підготовче судове засідання не з`являвся без поважних причин. Привід обвинуваченого ОСОБА_4 не виконано працівниками органу поліції у зв`язку із фактичною відсутністю останнього за місцем своєї реєстрації. Відповідно до листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 від 02.12.2022 року № 91-37667/0/15-22-Вих, ОСОБА_4 виїхав 17.01.2022 року через пункт пропуску Рава-Руська, за межі України, та назад не повернувся. Згідно рапорту о/у СКП відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_4 зі слів сусідів, перебуває у Республіці Польща, та встановити фактичне місце перебування якого не надається за можливе.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор ОСОБА_6 подала до суду клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 поклалась на розсуд суду при вирішення питання щодо заявленого прокурором клопотання.

Розглянувши дане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та достовірно знаючи про те, що Калинівським районним судом Вінницької області здійснюється розгляд кримінального провадження стосовно нього і де його участь є обов`язковою, виїхав за межі України, не повідомивши суд про своє місце перебування, що свідчить про ухилення останнього від суду.

Стаття 21 КПК України визначає, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (стаття 28 КПК України).

За положеннями статті 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

Такою процедурою щодо обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття ухвали про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Статтею 335 КПК України передбачено, що у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому або прокурору.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується у статті 193 КПК України, як одна з підстав для вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого.

Очевидним є те, що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду. Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Положеннями пункту 1 частини 2 статті 575 КПК України визначено, що до клопотання про видачу особи в Україну, у тому числі, в обов`язковому порядку додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності. Аналогічну вимогу закріплено і у статті 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, а також в ІV розділі Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Згідно розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 17.08.2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.09.2020 року за № 849/35132, для публікації в базі даних Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну необхідною умовою є наявність обраного розшукуваній особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, Міжнародною організацією кримінальної поліції - Інтерпол звернено увагу на те, що підтвердженням оголошення особи в міжнародний розшук є не наявність внесених відомостей в базу даних Інтерпол, а прийняте процесуальне рішення ініціатором розшуку, зокрема на стадії досудового розслідування - постанова органу досудового розслідування про оголошення особи в міжнародний розшук, а на стадії судового розгляду - відповідна ухвала суду.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних.

Натомість, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук так і суб`єктами, які його здійснюють. Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченої особи за кордоном.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що точне місцеперебування обвинуваченого ОСОБА_4 не відоме, його оголошення в розшук на території України недоцільне через наявність відомостей про перетин ним кордону України 17.01.2022 року та неповернення в Україну станом на даний час, з метою забезпечення учасникам судового розгляду необхідних умов для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд вважає, що наявні достатні передбачені законом підстави для задоволення клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук.

Щодо клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд його також визнає обґрунтованим.

За приписами частини 6 статті 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною першою статті 176 КПК України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також, статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик знайшов своє підтвердження, оскільки процесуальна поведінка в ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_4 , факт його виїзду за межі України, а також тяжкість можливого покарання за інкримінований йому злочин, свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Реальна можливість вільної зміни місця проживання та/або місця перебування підвищує ймовірність переховування від суду, а тому в сукупності з іншими обставинами даного кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Також існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки відсутні відомості щодо наявності у нього законного джерела доходів, що може свідчити про отримання ним прибутку від вчинення умисних корисливих злочинів.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог частини 1 статті 178 КПК України, судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, а також вільний вибір місця знаходження та проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його процесуальна поведінка (факт виїзду за межі України під час розгляду кримінального провадження без повідомлення суду та отримання дозволу), свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, вказують на обґрунтованість застосування судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на вказані обставини, суд приходить висновку, що запобіжний захід саме у виді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

У разі затримання та доставки обвинуваченого ОСОБА_4 до Калинівського районного суду Вінницької області, при розгляді питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, початок строку тримання під вартою слід буде обраховувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Організацію виконання розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ч.1 ст.335 КПК України, необхідно доручити прокурору Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області, яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 335, 371-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, заявлене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України задовольнити.

Обрати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Оголосити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у міжнародний розшук.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, зупинити до його розшуку.

Організацію виконання розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ч.1 ст.335 КПК України, доручити прокурору Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області, яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Про результати розшуку повідомити Калинівський районний суд Вінницької області.

Дана ухвала згідно вимог частини 2 статті 21 КПК України, частин 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

В частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя