Справа № 738/268/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/490/24
Категорія - про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)», апеляційну скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутого покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд вказав, що ОСОБА_6 посередньо характеризується за місцем відбування покарання, не має жодного заохочення, рішенням комісії при установі, де безпосередньо здійснюється контроль за засудженим, йому було відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 КК України, відбуваючи покарання з червня 2020 року, бажання працевлаштуватися виявив лише в липні 2023 року, що на думку суду, є намаганням засудженого довести своє виправлення з метою отримання пільги за відсутності динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання, тому суд прийшов до висновку засуджений не довів свого виправлення, не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання його захисника про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив всі необхідні умови для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а ухвала суду прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Висновки суду спростовуються даними, які є в матеріалах провадження та яким суд не надав належної оцінки. Свідченням того, що він став на шлях виправлення, є його поведінка і сумлінне ставлення до праці, однак, ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання. В судовому засіданні представники установи виконання покарань, висловлюючи свою думку, як начальники відділення, зазначили, що він заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки позитивно характеризується, не має стягнень, отримав подяку від керівника підприємства, де працює, а відмова комісії мотивована лише відсутністю заохочень з боку адміністрації установи.

Наголошує на тому, що вину в скоєному злочині він визнає, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались, він має подяку, став на шлях виправлення, відбув одну другу частину строку призначеного покарання, працював на швейній дільниці підприємства установи, на даний час працевлаштований робітником контрагентського об`єкту, неухильно додержується правил поведінки, які передбачені для засуджених, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, займається самоосвітою, своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, а глибокі зміни у свідомості свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання, а тому є всі підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вважали за можливе замінити ОСОБА_6 невідбутий термін покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою й просив залишити її без змін, перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, відповідно до ст. 54 КК позбавлений спеціального звання «лейтенант поліції». Зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 21.12.2017 по 27.12.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року змінено. Дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 307 КК України перекваліфіковані на ч. 1 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Остаточно ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, відповідно до ст. 54 КК України позбавлений спеціального звання «лейтенант поліції».

З 17 червня 2020 року ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі та на час розгляду клопотання відбув 1/2 частину призначеного строку покарання. Не відбутий строк покарання на час апеляційного розгляду справи складає три роки і 14 днів, що більше ніж крайня межа такого строку покарання як виправні роботи, які згідно вимог ст.. 57 КК України не можуть перевищувати двох років.

За змістом ст. 82 КК України відбувається заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, що передбачає, що строк покарання залишається тим самим, а покарання пом`якшується, що є неможливим при заміні позбавлення волі на строк, що перевищує три роки виправними роботами на строк до двох років.

Фактично, заміна засудженому не відбутого строку покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи призведе до істотного (більше ніж на рік) зменшення строку покарання, яке він мав відбувати, безвідносно до аспектів його заміни на більш м`яке покарання.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даному етапі засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, адже позитивні зміни під час відбування ним покарання стали відбуватись лише з липня 2023 року, що є недостатнім часом для доведення свого виправлення, як і не є свідченням сумлінного ставлення до праці за весь період відбування покарання, оскільки три роки засуджений не вживав жодних заходів для того, щоб довести перед суспільством, що усвідомив свою провину та готовий до правослухняної поведінки не виключно в умовах ізоляції та контролю, а й в суспільстві.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що постановою спостережної комісії Менської міської ради №1 від 01 січня 2024 року погоджено застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, при тому, що засуджений та його захисник наполягали на заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі лише на покарання у виді виправних робіт.

Аналіз наведених норм кримінального та кримінального виконавчого законодавства свідчить про те, що заміна засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, яка становить більше трьох років, на виправні роботи строком на 2 роки, що є максимальним строком визначеним законодавцем, призведе до того, що фактично замінене покарання буде значно меншим від розміру покарання, визначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, що є неприпустимим.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким не може ототожнюватися із фактичним зменшенням строку покарання, яке має відбувати особа.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2024 року про відмову у заміні засудженому ОСОБА_6 не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11