Провадження № 1-кп/522/1054/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінальні провадження № 0001605 від 07.07.2019 року, № 0001372 від 13 червня 2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Одеської області, Кілійського району, с. Дмитрівка, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду знаходиться кримінальні провадження № 0001605 від 07.07.2019 року, № 0001372 від 13 червня 2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 рахувався за Київським районним судом м. Одеси та 29.11.2023 року було ухвалено вирок.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Метою продовження строку запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжкими.

Тяжкість кримінальних правопорушень та вчинення аналогічних злочинів, свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високою імовірністю його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, обвинувачений може незаконного впливати на свідків та потерпілих у даних кримінальних провадженнях з метою примусити їх не свідчити у суді або змінити свої покази у подальшому, впливати на інших співучасників.

Також те, що будь-яких висновків з попередніх судимостей ОСОБА_5 не зроблено, створює ризик того, що, він знов може вчинити злочин.

Таким чином, зазначені обставини у своєї сукупності вказують на наявність реальних ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у зазначеному кримінальному провадженні; враховуючи невідворотність та суворість покарання, може почати переховуватись від суду з метою уникнення покарання; вчинити інше нове кримінальне правопорушення.

Також, непрацюючий ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кваліфікованих злочинів проти власності, причетний до вчинення інших корисливих злочинів, не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів, що вказує на наявність реального ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Такі обставини вказують на необхідність та доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав, яке не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обрання більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки інші запобіжні заходи не в змозі забезпечити дотримання обвинуваченим певної поведінки та стримувати його від дій, які можуть перешкоджати належному розгляду зазначеного кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу.

Суд, вивчивши клопотання прокурора, вислухавши обвинуваченого та його захисника, дослідивши наявні матеріали, прийшов до наступних висновків.

Мета і підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

ОСОБА_5 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованих злочинів, дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини, надалі переховуватися від суду чи впливати на свідків і потерпілих.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 194, 314, 315, 370, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», терміном на шістдесят діб, а саме до 26.05.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

27.03.2024