Справа №295/3185/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000161 від 05.02.2024 на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пекарщина, Черняхівського району, Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

04 лютого 2024 ОСОБА_4 рухаючись неподалік будинку АДРЕСА_3 , на відкритій ділянці місцевості знайшов прозорий зіп-пакет в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору.

Усвідомлюючи, що дана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети її збуту.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, ОСОБА_4 підняв із землі прозорий зіп-пакет в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору та продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на незаконне зберігання без мети збуту, помістив вказаний прозорий зіп-пакет, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору до гаманця який в свою чергу поклав до правої кишені куртки яка була на ньому одягнена, та переносив його невстановленими вулицями міста Житомира, таким чином зберігав при собі.

В подальшому, 05 лютого 2024 року близько 00 години 45 хвилин, за адресою: АДРЕСА_4 , у ОСОБА_4 було виявлено та в подальшому вилучено прозорий зіп-пакет в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 6,7441 гр., що згідно з Таблицею №2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу являється великими розмірами, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.1 ст.309 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказував, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину визнав повністю. Пояснював, що визнає фактичні обставини правопорушення, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснив, що 04.02.2024, гуляючи містом, біля будинку АДРЕСА_3 , знайшов прозорий зіп-пакет з психотропною речовиною, яку поклав до гаманця та переносив з собою. 05.02.2024 вказану психотропну речовину було виявлено та вилучено. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їй роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, та письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах, при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, посередньо характеризується дільничним за місцем проживання, неодружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро каявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

Згідно досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Житомирським районним відділом Філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, дослідивши інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, а також середній рівень вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строку можливе, ОСОБА_4 не становить значної небезпеки для суспільства.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, досудової доповіді органу пробації, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд доходить висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати на проведення експертизи складають 2271 грн. 84 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судових експертиз в розмірі 2271,84 грн.

Речові докази: наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, в перерахунку на загальну масу 0,058г, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, в перерахунку на загальну масу 0,025г, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, що в перерахунку на загальну масу становить 6,7441г знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1