Справа № 686/1499/24
Провадження № 1-кс/686/2694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000082,

встановив:

22.03.2024 року прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на належні Нетішинській міській раді () земельні ділянки, з кадастровими номерами: :02:006:0341; :02:006:0342; :02:006:0343; :02:006:0344.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту (із встановленням заборон відчуження, розпорядження, поділу, об`єднання, зміни кадастрових номерів) на означені земельні ділянки, у вказаному кримінальному провадженні, наявні, також відсутнє належне обґрунтування (з долученням копій підтверджуючих документів), яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, як речові докази та які обставини за допомогою цих доказів можливо довести у кримінальному провадженні №0000082, з правовою кваліфікацією, як стверджує прокурор, ч.3 ст.365-2, ч.ч.1, 4 ст.358, ч.5 ст.190 КК України, а відтак, яка є необхідність у накладенні арешту саме на це майно. Зазначення у клопотанні прокурором тих обставин, що земельні ділянки є речовими доказами, саме по собі, не пояснює підстав, мети накладення арешту на ці земельні ділянки, ризиків їх знищення, пошкодження, псування, втрати, як об`єктів матеріального світу, та неможливості довести обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Фактично, прокурор своє клопотання мотивує необхідністю запобігання можливості: протиправного набуття права володіння земельними ділянками, їх зміни, перетворення та приховання слідів кримінального правопорушення, а також необхідністю: забезпечення збереження зазначених вище земельних ділянок як речових доказів; проведення слідчих, процесуальних дій та експертних досліджень (вид слідчих (процесуальних) дій та експертних досліджень прокурор у клопотанні не конкретизує), з метою встановлення обставин кримінального провадження, доведення незаконної реєстрації права власності на відсутній на них об`єкт нерухомості; унеможливлення протиправного використання земельних ділянок, з метою спотворення та знищення слідів кримінального правопорушення. При цьому, матеріали поданого прокурором клопотання взагалі не містять підтверджуючих відомостей про те, що земельні ділянки, з кадастровими номерами: :02:006:0341; :02:006:0342; :02:006:0343; :02:006:0344, на сьогоднішній день є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000082, а також про те, що означене кримінальне провадження взагалі існує та особа, яка звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням, входить до складу групи прокурорів в означеному кримінальному провадженні (не долучені відповідні постанови про: визнання майна речовими доказами; визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, а також, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, не було долучено й витяг з ЄРДР) та не представлено будь-яких доказів того, що для забезпечення виконання завдань кримінального провадження є необхідність у накладенні арешту на майно, що, як стверджує прокурор (без долучення підтверджуючих документів), належить саме Нетішинській міській раді.

Так, до клопотання прокурором долучено лише: лист директора департаменту Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України від 19.10.2023 р. (на 1 акр.); незавірені копії: рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2023 р. (на 16 арк.); ухвали цього ж суду від 18.10.2023 р. (на 6 арк.), а також ухвали Північно-західного господарського суду від 21.02.2024 р. (на 4 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. У клопотанні прокурором зазначено, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права його відчуження та розпорядження, однак, в чому саме полягає необхідність встановлення вказаних заборон, прокурор у клопотанні не мотивує та не вказує, чи не призведе накладення арешту на майно до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності осіб, які вказаними земельними ділянками фактично володіють, або до настання інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що клопотання про арешт майна повинно бути підписано особою, якою воно подано, із зазначенням дати підписання (загальні вимоги до оформлення документів).

Однак, клопотання, яке надійшло на розгляд слідчому судді від імені прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , останнім не було підписане, натомість, це клопотання про арешт майна було підписано іншим прокурором вказаного органу досудового розслідування ОСОБА_3 , що свідчить про не підтвердження волевиявлення прокурора ОСОБА_2 , саме який звернувся до слідчого судді з означеним клопотанням. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що наявність підпису іншого прокурора на клопотанні про арешт майна не може вважатись належним чином засвідченням документу та не підтверджує факт підписання цього клопотання тим прокурором, який звернувся до канцелярії суду з означеним клопотанням.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000082, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя