ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia), кримінальне провадження № 0000469 від 29.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ямпіль краснолиманського р-н Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

Сторони кримінального провадження

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним

Наказом начальника Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України від 12.07.2021 № 602 о/с, ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Тобто ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Згідно з ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію»,

ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, на порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію» зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.

З 23.05.2022 військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території міста Лиман Краматорського району Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Так, у період часу з 18.04.2022 по початок липня 2022 року (більш точний час не встановлений), перебуваючи на території міста Лиман Краматорського району Донецької області, тобто території, тимчасово окупованій Збройними силами РФ, ОСОБА_5 , який є громадянином України та працівником правоохоронного органу інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, добровільно зустрівся з представниками так званої «Донецкой народной республики» (далі «ДНР»), що є частиною окупаційної адміністрації РФ, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час.

Під час вказаного спілкування ОСОБА_5 добровільно надав згоду представникам РФ на вступ до структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ, а саме, так званої «Народной милиции ДНР», тобто умисно погодився перейти на бік ворога, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, його дії шкодитимуть суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості та обороноздатності України, а також державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Після цього ОСОБА_5 розпочав «службу» на посаді в структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ, а саме в так званій «Народной милиции ДНР», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Зокрема, ОСОБА_5 з кінця травня по початок жовтня 2022 року (більш точний час не встановлений), знаходячись у місті Лиман Донецької області і його районі приймав участь у доставці затриманих (арештованих) громадян України, за визначеними окупаційною владою підставами як правомірними, у тому числі із приміщення захопленої будівлі ВП АДРЕСА_3 ) до місць примусових робіт, зокрема, щодо збору тіл загиблих військових та цивільних громадян, інших примусових робіт, здійснював контроль за їх виконанням та недопущенням втечі затриманих тощо.

Застосовані судом правові процедури.

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавав.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який реально був забезпечений державою.

Доводи сторони захисту про те, що процедура спеціального судового провадження була розпочата безпідставно, суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на процесуальному законі.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів Упнера до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, Упнер скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_8 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Позиція сторони захисту.

Захисник, зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо висунутого обвинувачення.

На думку захисту, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у провину злочину не доведена допустимими, належними та переконливими доказами поза розумним сумнівом (мотив дій обвинуваченого не встановлено, а умисел в його діях на державну зраду - не доведено, ОСОБА_5 мав право на свободу пересування та працю, чим і скористався, матеріали справи містять копії документів та роздруківки з мережі Інтернет, походження яких не відоме, а відтак вважає, що суду належить ухвалити виправдувальний вирок через не доведення участі ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської Федерації (далі - РФ) володимир путін, а також інші невстановлені представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

В другій половині травня 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території АДРЕСА_2 з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення

Показання свідків

Судом допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідки суду показали, що до тимчасової окупації території м. Лиман Краматорського району Донецької області вони проходили службу в Департаменті Патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_5 займав посаду інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції.

Після окупації вони, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , евакуювались з тимчасово окупованої території, а ОСОБА_5 залишився у м.Лиман та добровільно перейшов на бік ворога, вступив на посадута розпочав «службу» на посаді в структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ, а саме в так званій «Народной милиции ДНР».

Свідки повідомили, що їм відомо, що ОСОБА_5 приймав участь у доставці затриманих (арештованих) громадян України, за визначеними окупаційною владою підставами як правомірними, у тому числі з приміщення захопленої будівлі ВП АДРЕСА_3 ) до місць примусових робіт, зокрема, щодо збору тіл загиблих військових та цивільних громадян, інших примусових робіт, здійснював контроль за їх виконанням та недопущенням втечі затриманих тощо, свідки зазначили, що це їм відомо як від знайомих так і з переглянутих ними фото та відео матеріалів, де бачили та впізнали ОСОБА_8 на робочому місці так званої поліції «ДНР».

Свідок ОСОБА_12 додатково показав, що він залишився на тимчасово окупованій території в м.Лиман, його запросили до відділу полції «ДНР» де він бачив ОСОБА_5 , який працевлаштовувався до окупаційної поліції ДНР і працював там, йому відомо, що ОСОБА_8 проводив фільтрацію громадян України на окуповані території.

Відповідно до вимог ст. 615 КПК України судом досліджено відеозапис допиту свідка ОСОБА_13 , свідок показав, що з ОСОБА_5 він знайомий декілька років, до окупації знав його як патрульного поліцейського, під час окупації м.Лиман він звертався до поліції «ДНР» з метою отримання перепустки для пересування машиною, у відділі «поліції ДНР» він бачив ОСОБА_14 , який там працював, був одягнутим у форму поліції ДНР.

Судом досліджено протокол огляду від 13 вересня 2022року та відеозаписи огляду вмісту інтернет сторінок та копіюванням їх змісту, під час огляду інтернет сторінок на відеозапису, який розпочинається з показу відділу поліції у м. Лиман Донецької області з зображення таблички з написом та гербом поліції «Донецкой Народной Республики», далі на запису показано як працює поліція «ДНР», зокрема як черговий по рації викликає наряд поліції, з приміщення, так званої поліції виходять декілька чоловік, одягнутих в чорний форменний одяг зі зброєю в руках. Наряд сідає в автомобіль з надписом «МВД ДНР» та виїжджають на виклик.

В проміжок 1 хвилини 12 секунд запису, здійснюється показ кабінету «ИО начальника Краснолиманского ГО МВД ДНР» де так званий начальник ОСОБА_15 доповідає оперативну обставнокву по місту і в кадрі з`являється ОСОБА_5 , який, як працівник так звааної поліції ДНР, приніс на перевірку керівництву документи.

Зазначений запис, під час досудового слідства, був продемонстрований свідку ОСОБА_12 , який наполягав на тому, що на запису, з документами з`являєтьмся саме ОСОБА_16 ,з яким він особисто був знайомий, це факт свідок підтвердив і під час допиту в суді.

Судом досліджено документи, які підтверджують факт проходження служби ОСОБА_5 в патрульній службі поліції в містах Краматорськ та Слов`янск Департаменту патрульної полції Національної поліції України, а саме:

- витяг з наказу № 602 о/с від 12.07.2021 року, згідно з яким, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено інспектором взводу;

- витяг з наказу № 822 о/с від 03.06.2022 року відповідно до якого ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції Департаменту патрульної полції Національної поліції України з 03 червня 2022 року.

Мотиви суду

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши діюче законодавство України, дійшов таких висновків.

Внаслідок розпочатої 24.02.2022 року збройної агресії та незаконного вторгнення на територію Україну через державні кордони та здійснення збройного нападу на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснення окупації частин території, в тому числі і з 23.05.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території міста Лиман Краматорського району Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Громадянин України ОСОБА_17 був працівником правоохоронного органу інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію»,

ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин проти основ національної безпеки України та в період з 18.04.2022 року по початок липня 2022 року, діючи в інтересах держави агресора, добровільно перейшов на бік ворога, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, розпочав «службу» на посаді в структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ, а саме в так званій «Народной милиции ДНР» на тимчасово окупованій території АДРЕСА_2 .

Зазначене підтверджено показаннями свідків, які підтвердили перхід ОСОБА_5 на бік ворога та дослідженими доказами, в яких зафіксована служба ОСОБА_5 у «Народной милиции ДНР» т.з. «Донецкой народной республики», тобто підтверджено перехід ОСОБА_5 на бік ворога.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено. Окрема увага суду приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення.

Відтак надані докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

Суд дослідив надані докази, матеріали, що його характеризують, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за державну зраду, тобто за діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 1111 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_5 , як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, та враховуючи, що ОСОБА_5 присягнувши на вірність народові України вчинив державну зраду, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_5 .

Витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання та приведення вироку до виконання.

Речові докази - технічні носії з відеозаписисами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_18

Судді

ОСОБА_19