У Х В А Л А
Справа № 936/251/24
Провадження № 1-кс/936/23/2024
01.03.2024 року смт. Воловець
в с т а н о в и в:
28.02.2024 р. до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області надійшло вищезазначене клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2024 черговою частиною відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області зареєстровано повідомлення працівника відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про те, що 27.02.2024 близько 15 години 50 хвилин на дорозі сполученням «Нижні Ворота-Воловець-Міжгір`я», при в`їзді в смт. Воловець Мукачівського району, працівниками відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області було зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який при перевірці документів пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке викликало сумнів у його достовірності.
27.02.2024 р. з метою перевірки даного повідомлення було проведено огляд місця події. Під час огляду з місця події було вилучено автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціалізованого пакету з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» PSP №1238990 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке поміщено до паперового спецпакету НПУ.
Згідно рапорту інспектора СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , 27.02.2024 року під час несення служби у складі ГРПП №1 ним спільно з поліцейським СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ОСОБА_7 було зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 за порушення правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час складання протоколу, було встановлено, що в базі ІПНП за номером ІНА №095201 посвідчення водія видавалося громадянину ОСОБА_8 .
Підставою накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціалізованого пакету з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» PSP №1238990 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке поміщено до паперового спецпакету НПУ, є збереження речового доказу, оскільки, дане посвідчення водія серії НОМЕР_2 являється предметом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 використовувався водієм ОСОБА_5 для пред`явлення працівникам поліції посвідчення водія, яке у ході перевірки викликало сумнів у його достовірності, що є ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
В судове засідання дізнавач сектору дізнання відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 не з`явився, проте надав заяву у якій просив клопотання розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Прокурор у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує повністю.
Згідно норми ч.4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснювалася.
Перевіривши подане клопотання та матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу для речових доказів, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.02.2024 р. в ході огляду місця події було вилучено майно (речі): автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціалізованого пакету з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» PSP №1238990та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке поміщено до паперового спецпакету НПУ.
Із матеріалів клопотання слідує, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_9 , с. Воютичі, Самбірського району, Львівська область.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Так, щодо клопотання дізнавача в частині накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слідчий суддя приходить до наступного.
Також із матеріалів клопотання не вбачається, що тимчасово вилучене майно (транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) було використане при вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також, клопотання не містить обґрунтування ризиків, передбачених абзацом другим частини 1 ст.170 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що доводи клопотання про накладення арешту на вилучені транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з метою збереження речових доказів є необґрунтованими, так як дізнавачем ані у клопотанні про накладення арешту, ані у постанові про визнання речовими доказами, не доведено, за якими саме ознаками вказане тимчасово вилучене майно, віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні, отже, відсутні достатні підстави вважати, що вищезазначене тимчасово вилучене майно є процесуальним джерелом фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження.
Слідчий суддя також вважає, що у відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, дізнавач не довів що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна (транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) шляхом заборони його використання та розпорядження ним, може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Крім того, із матеріалів клопотання встановлено, що жодних слідчих дій на даному етапі досудового розслідування з транспортним засобом, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу до автомобіля, не проводиться. Не зазначено у клопотанні й про подальші заплановані слідчі дії стосовно зазначеного тимчасово вилученого майна.
Враховуючи наведене, дотримуючись положень п. п 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, щодо співрозмірності обмеження права власності на зазначене тимчасово вилучене майно завданням та цілям кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання дізнавача в частині накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слід відмовити.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціалізованого пакету з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» PSP №1238990, та яке визнано речовим доказом, повинно знаходитися в розпорядженні сектору дізнання відділення поліції Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області до завершення досудового розслідування, оскільки вирішення питання про віднесення цього документа до предмета злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, не є компетенцією слідчого судді.
Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 98, 167,170-172, 173, 372, КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною його використання та розпорядження, зокрема, на:
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціалізованого пакету з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» PSP №1238990.
У накладенні арешту на інше тимчасово вилучене майно, зазначене в клопотанні, відмовити.
На підставі ч. 3 ст. 173 КПК України негайно повернути власнику ОСОБА_9 , мешканцю с. Воютичі, Самбірського району, Львівської області, тимчасово вилучене майно:
1) автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CADDY» державний номер НОМЕР_1 ;
2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1