Справа № 643/3165/24
Провадження № 1-кс/643/465/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

володільця майна - ОСОБА_4 , його представника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001022 від 13.03.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням у якому просить накласти арешт на майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-яким особам, а саме на транспортний засіб Volkswagen Transporter, н.з. « НОМЕР_1 », який було вилучено під час проведення обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_2 , розташованого у ГК «Металіст» за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 30.03.2024 у період часу з 16:57 по 18:21. Також прокурор просить визначити місце зберігання вилученого майна.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001022 від 13.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

30 березня 2024 року у період часу з 16:57 по 18:21, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, слідчим проведено невідкладний обшук у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у гаражі № НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовець ЗСУ та його дружина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час обшуку у вищевказаному гаражі було виявлено та вилучено, зокрема, транспортний засіб Volkswagen Transporter з номерним знаком «WY3233M» іноземної реєстрації. Вказаний автомобіль був вилучений у зв`язку з тим, що на нього були відсутні будь-які документи, автомобіль не зареєстрований належним чином на території України, крім того він може слугувати засобом вчинення кримінального правопорушення, так як на ньому могли перевозити виявлені боєприпаси. Все інше майно вилучене в ході проведення обшуку має ознаки майна вилученого законом з обігу.

Таким чином, прокурор вказує, що повернення вилучених речей може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених речей може бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Сторона обвинувачення подане клопотання підтримала та просила задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Володільці майна ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та їх представник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували. Представник зокрема зазначив, що обшук преведений без санкції суду, однак він не мав характеру невідкладеного. ОСОБА_4 та посадові особи в/ч НОМЕР_3 не вчиняли жодних кримінальних або інших правопорушень. З матеріалів ухвали не слідує жодних фактів про будь-яку протизаконну діяльність військової частини. Слідчим безпідставно вилучено автомобіль, що використовується військовою частиною і тимчасово перебував у гаражі старшого сержанта ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_4 з метою його технічного обслуговування і ремонту, а також з метою його збереження від обстрілів до розпорядження командування про доставку його на фронт, оскільки слідчим суддею не надавався дозвіл на його вилучення. Зазначений автомобіль був ввезений на територію України з метою протидії російській агресії за запитом військової частини, придбаний за кошти благодійників та переданий благодійними фондами військовій частині НОМЕР_3 в особі ОСОБА_4 задля підвищення обороноздатності України. Автомобіль не містить у собі ознак речового доказу, оскільки він не є знаряддям його вчинення, не набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зброя у ньому не містилась, тому не може мати жодного відношення до кримінального правопорушення, та є підстави для його повернення у розпорядження військової частини. Додав, що обшук проводився оперативними працівниками

Сторона обвинувачення зауважила, що оперативні працівники були залучені до проведення обшуку відповідним дорученням, що передбачено законом. Після проведення обшуку слідчий, у порядку ч.3 ст.233 КПК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, яке було задоволено.

Представник ВЧ НОМЕР_3 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Підстав для визнання його явки обов`язковою, слідчий суддя не вбачає.

Дослідивши клопотання й додані матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 171 КК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Обшук проведено 30.03.2024 (субота), дане клопотання подано до суду 01.04.2024 (понеділок), тобто на наступний робочий день після вилучення майна, таким чином строк для подачі клопотання прокурором дотримано.

Встановлено, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001022 від 13.03.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, зареєстрованого за фактом того, що 13.03.2024 до чергової частини Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що невстановлена особа на території Салтівського району м. Харкова, за адресою: АДРЕСА_1 у одному із гаражів гаражного кооперативу незаконно зберігає зброю та боєприпаси.

У рамках даного кримінального провадження, 30.03.2023 у період часу з 16 год. 57 хв. по 18 год. 21 хв., слідчим Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , у порядку ст.233 КПК України, проведено обшук гаражного приміщення № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: металевий ящик на якому мається напис ( 7,62 ПС ГЖ пбр. 43 Н15-79-539 ВЧ фл 17/77 С 700 шт); металевий ящик на якому мається напис (7,62 Т-45 іж обр 43 1333-70-711 ВЧ фл 49/75 К 700 шт.); металевий ящик на якому мається напис (5,45 ПС ГС Ж 01-86-3 1080); резиновий чохол на якому мається наступний напис (240, 7,62х39 600666-01); металевий ящик зеленого кольору в якому знаходиться 97 предметів схожих на патрони калібру 7,62; три картонних упаковки у середині яких виявлено предмети схожі на патрони калібру 7,61 в кількості 60 шт.; дві картонних упаковки у середині яких виявлені предмети схожі на патрони калібру 7,62х54 в кількості 30 шт.; транспортний засоб Volkswagen Transporter з державним номерним знаком «WY3233M».

Постановою слідчого від 31.03.2024 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному проваджені №0001022 від 13.03.2024, разом з цим відповідна постанова не містить жодного обґрунтування наявності ознак речових доказів у вилученому майні.

Частиною першою, третьою ст.233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Слідчий суддя відхиляє доводи представника власників майна щодо відсутності правових підстав для проведення обшуку, оскільки ухвалою слідчого судді від 01.04.2024 задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на проведення вказаного, фактично проведеного обшуку. При цьому слід зауважити, інформація про зберігання зброї та боєприпасів за вищевказаною адресою вказувала не тільки на потенційну, а й реальну небезпеку для життя та здоров`я оточуючих осіб, а тому зволікання у проведенні обшуку могло призвести до тяжких наслідків у вигляді застосування зазначеної зброї та спричинення смерті та шкоди здоров`ю людей.

Також слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи щодо проведення обшуку сторонніми особами з огляду на те, що відповідно до п.3 ч.2 ст.40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам. Протокол обушку від 30.03.2024 складено слідчим СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , який містить підписи учасників проведення даної слідчої дії, зокрема оперативних працівників, які залученні до проведення обшуку відповідним дорученням.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч.2 ст.131 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як на правову підставу для арешту вказаного у клопотанні майна сторона обвинувачення посилається на те, що вилучений автомобіль є речовим доказом, а саме засобом вчинення кримінального правопорушення, так як на ньому могли перевозити виявлені боєприпаси.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КПК України, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя приходить до переконання, що тимчасове вилучення автомобіля не відповідало меті даної слідчої дії та обставинам кримінального провадження, а клопотання та долучені до нього матеріали не містять жодних ґрунтовних відомостей, які б вказували на наявність істотних підстав вважати, що це майно відповідає ознакам речових доказів на підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення.

На врахування зазначеного слідчий суддя зауважує, що відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, враховуючи положення ст.98 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що вилучений автомобіль не містять у собі критеріїв речових доказів у даному кримінальному провадженні та не підлягає арешту, оскільки з матеріалів клопотання не вбачається, що вказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, чи набутий кримінально протиправним шляхом.

При цьому стороною обвинувачення не спростовані доводи представника володільця обшуканого приміщення про те, що вилучений автомобіль знаходиться у користуванні військовослужбовця військової частини ВЧ НОМЕР_3 , та використовується для виконання бойових завдань про протидії збройній агресії російської федерайції проти України, арешт якого, на переконання слідчого судді, матиме негативні наслідки, як для військовослужбовців військової частини ВЧ НОМЕР_3 , так і для обороноздатності України в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким, чином, оскільки судовим розглядом не встановлено достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль відповідає критеріям речових доказів, слідчий суддя дійшов переконання про відсутність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Transporter, н.з. « НОМЕР_1 ».

Згідно з вимогами ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до копії акту прийому передачі транспортного засобу від 01.05.2023, донор ( ОСОБА_5 ) передав, а набувач (Міністерство оборони України, в особі уповноваженого представника військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_10 ) прийняв через отримувача (благодійний фонд «Україна понад усе») цільову адресну безоплатну допомогу для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у вигляді транспортного засобу, технічно справного автомобіля - Volkswagen Transporter, н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , 2007 р.в.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя вважає за необхідне повернути транспортний засіб Volkswagen Transporter, н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , 2007 р.в. належному володільцю, а саме військовій частині - НОМЕР_3 .

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до пункту 29 Положення «Про військово-транспортний обов`язок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921, після взяття на облік в установленому порядку у відповідній військовій частині (підрозділі), установі та організації військових формувань прийнятих транспортних засобів і техніки проводиться їх відомча реєстрація із здійсненням обов`язкового технічного контролю (у разі відсутності документів, що підтверджують його здійснення).

Відповідно до Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. № 1032 використання (зберігання) незареєстрованих згідно з цим Порядком транспортних засобів забороняється.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Зобов`язати слідчого, прокурора негайно повернути транспортний засіб Volkswagen Transporter, н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_5 , 2007 р.в., належному володільцю, а саме військовій частині - НОМЕР_3 .

Звернути увагу керівництва військової частини - НОМЕР_3 на порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921 «Про затвердження Положення про військово-транспортний обов`язок», а також про заборону відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 №1032 «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних Сил України» використання (зберігання) незареєстрованих транспортних засобів.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено о 08:20 годині 15.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1