Справа № 308/7498/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 30.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на речі, вилучені у ході огляду місця події 30.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: футболку чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого, кофту чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого.

Клопотання обґрунтовано наступним.

У провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000266 від 30.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 березня 2024 року близько 23 години 30 хвилини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у подвір`ї приватного будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті чого у нього виник злочинний умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в ході даного конфлікту, 29 березня 2024 року близько 23 години 30 хвилини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у подвір`ї приватного будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 гостро-колючим предметом по типу розкладного ножа, який він утримував у правій руці, п`ять колото-різаних ударів в область спини та один в область лівої плевральної порожнини, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої плевральної порожнини та ножових поранень спини.

30.03.2024 слідчим у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано.

30.03.2024 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про підзору у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

30.03.2024 в ході огляду місця події, а саме за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: футболку чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого, кофта чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого.

Слідчий зазначає, що враховуючи, що є достатні підстави вважати, що вилучені у ході огляду від 30.03.2024 речі є предметами злочинної діяльності, були отримані у ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них. Крім того вказані об`єкти мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Власники майна в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як випливає з матеріалів клопотання, Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2024 за №0000266.

Слідчим суддею встановлено, що у рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 30.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 30.03.2024 року, який було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: футболку чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого, кофта чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого.

Постановою заступника начальника СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 30.03.2024 року, вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, також те, що вищевказані речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 30.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені у ході огляду місця події 30.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: футболку чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого, кофту чорного кольору марки «NIKE», яку було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1