Справа № 645/1874/24
Провадження № 1-кс/645/661/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 р. м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532 від 10 квітня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, не навчається, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

25 квітня 2024 року старший слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

Так, 06 квітня 2024 року, близько 12:30 год., неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час у неповнолітнього ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з кімнати потерпілої ОСОБА_7 , яка є його рідною бабусею, оскільки він достовірно знав, що в її кімнаті наявні цінні речі та потерпіла ОСОБА_7 пішла на прогулянку.

В подальшому, неповнолітній ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, протиправно, повторно, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи значення своїх дій, можливі наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому перешкодити, шляхом пошкодження врізного замку вхідних дверей від кімнати ОСОБА_7 проник до приміщення її кімнати та забрав зі столу зовнішній зарядний пристрій «MUSTANG 3USB/22.5W 30000 mAh» вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/10543-ТВ від 16.04.2024 року склала 710 грн. 10 коп. та зовнішній зарядний пристрій «Power Bank KLGO КР-56 10 000 mAh» вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/10543-ТВ від 16.04.2024 року склала 275 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_6 , разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими речами на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 985 грн. 10 коп.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному із проникненням в житло.

24.04.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий також посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний реальний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_6 може у будь-який момент залишити, змінити своє фактичне місце проживання та зникнути; незаконно впливати на потерпілого, оскільки потерпілою є його рідна бабуся, з якою ОСОБА_6 разом проживає та неодноразово по відношенню до неї вчиняв майнові злочини та може продовжити їх вчиняти та психологічно тиснути на неї, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 так як останній раніше судимий та відносно нього направлено до суду чотири обвинувальні акти за майнові злочини, в тому числі по відношенню до своєї рідної бабусі ОСОБА_7 та не зважаючи на це останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, продовжуючи вчиняти кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора та зазначила, що підозрюваний є її онук. Вона є його опікуном. Потерпіла вважає, що онук останнім часом став на шлях виправлення. Причиною скоєння злочинів є вживання онуком наркотичних засобів, але з 12 квітня 2024 року він знаходиться на лікування в ГО «Вільне життя Харків», воно йому допомагає і тому просила надати шанс ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та продовжити лікування.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. В обґрунтування зазначив, що підозрюваний є неповнолітньою особою, щиро розкаюється у скоєному, у добровільному порядку проходить лікування від наркотичної залежності. Також сторона захисту зазначене, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Законний представник підозрюваного - ОСОБА_5 , завідувач сектору з питань попередження правопорушень та дотримані законодавства щодо дітей служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначила, що знає родину ОСОБА_6 вже біля семі років. Мати підозрюваного не приділяла належної уваги до виховання сина та на цей час перебуває у СІЗО. Потерпіла, бабуся підозрюваного, займалась вихованням онука та є його опікуном. ОСОБА_5 просила надати шанс неповнолітньому ОСОБА_6 стати на шанс виправлення.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотанні. В обґрунтування вказав, що він у повній мірі визнає свою провини та розуміє, що поступив неправильно. Попросив вибачення перед своєю бабусею. Зазначив, що на цей час, він перебуває на лікування у реабілітаційному центрі, де виконує всі вимоги та лікування йде йому на користь . Обіцяє, що більше такого скоювати не буде, просив дати йому шанс встати на шлях виправлення.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532 від 10.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

24 квітня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: протокол огляду місця події від 19.02.2024 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 10.04.2024 року; протокол огляду документів від 10.04.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.04.2024 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.04.2024 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2024 року; протокол огляду речей від 11.04.2024 року; висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/10543-ТВ від 16.04.2024 року; протокол допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 від 24.04.2024 року.

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилався слідчий в обґрунтування клопотання, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтованою.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбаченого п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

При цьому, ані слідчим при зверненні з клопотанням про обрання запобіжного заходу, ані прокурором в ході судового розгляду не доведено та не надано об`єктивних доказів існування ризику, передбачених п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім. Відповідно характеристики № 35 від 24.04.2024 року керівника ГО «Вільне життя Харків» з 12.04.2024 року перебуває в центрі адаптації ГО «Вільне життя Харків» та проходить відповідну соціальну реабілітацію. Самостійно став на шлях виправлення та характеризується виключно з позитивного боку. Термін реабілітації з трьох до шести місяців. У судовому засіданні щиро розкаявся про скоєне, попросив вибачення перед потерпілою.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його скоєння та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його неповнолітній вік, ставлення до скоєного, позиції потерпілої та представника органу служби у справах неповнолітніх, які просили відмовити у задоволенні клопотанні, проходження підозрюваним у добровільному порядку лікування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу, неможливо.

Положеннями ст. 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи недоведеність існування ризиків, передбачених пп.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вважає, що, незважаючи на підозру у скоєнні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної процесуальної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, а саме з 25 квітня 2024 року до 22 червня 2024 року, включно.

Покласти на обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_6 такі обов`язки:

- з`являтися за викликом до слідчого, суду, прокурора за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі паспорти громадянина України для виїзду за кордон;

- не спілкуватись із свідками по даному кримінальному провадженню, без дозволу суду або прокурора.

Роз`яснити неповнолітнього підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________ 2024 року о «____» год. «____» хв. ОСОБА_6