Справа № 638/4649/20
Провадження № 1-кп/638/351/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова:

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю особи, відносно якої розглядається клопотання: ОСОБА_4 ,

з участю захисника: ОСОБА_5 ,

з участю потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005309 від 27.12.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 2 статті 126 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений розслідуванням час у ОСОБА_7 , 2001 р.н., неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник спільний злочинний умисел на завдання раніше їм знайомій ОСОБА_10 побоїв, що мають характер мордування, з метою покарати останню за нібито вчинену вчинену нею крадіжку грошових коштів.

Реалізуючи заздалегідь виниклий злочинний умисел, спрямований на завдання ОСОБА_10 побоїв, 27.11.2019 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , 2001 р.н., неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запросили раніше їм знайому ОСОБА_10 до металевої альтанки, розташованої поблизу буд. АДРЕСА_2 , куди невдовзі прийшли самі.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з неповнолітньою ОСОБА_9 та неповнолітньою ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тривалого фізичного болю та морального страждання, використовуючи малозначний привід у вигляді нібито вчиненої ОСОБА_10 крадіжки, умисно нанесла близько 10 ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_10 , два удари своєю лівою ногою по правій нозі ОСОБА_10 , та, схопивши за голову ОСОБА_10 , два рази вдарила її головою о металеві двері альтанки, чим спричинила останній тривалий фізичний біль і не спричинила тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 на момент розгляду клопотання досягла повноліття, а примусові заходи виховного характеру можуть бути застосовані виключно до неповнолітнього.

Особа, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 2 статті 126 Кримінального кодексу України визнала у повному обсязі, у вчиненому покаялась, підтримала позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_5 та потерпіла не заперечували проти відмови у задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 2 статті 126 Кримінального кодексу України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що мають характер мордування, вчинені групою осіб.

Відповідно до частини 2 статті 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу.

Частина 2 статті 105 КК України передбачає застосування примусових заходів виховного характеру саме до неповнолітнього.

Згідно статті 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з пункту 3 частини 1 статті 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує питання чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Виходячи зі змісту статі 97, 105 КК України, статті 498, 501 КПК України, примусовий захід виховного характеру є специфічним заходом, який застосовується лише до неповнолітнього. Тобто примусові заходи виховного характеру, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються не лише за умови вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, і якщо під час постановлення ухвали щодо застосування таких заходів, особа перебувала у неповнолітньому віці.

Відповідно до частини 2 статті 500 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Таку позицію викладено у постанові Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 12 квітня 2018 року у справі № 198/8/17, провадження № 51-609 км 17.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що на момент розгляду клопотання судом, ОСОБА_4 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в свою чергу виключає можливість застосування до неї примусових заходів виховного характеру.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 498, 500, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд-

УХВАЛИВ:

У застосуванні примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 2 статті 126 Кримінального кодексу України - відмовити, у зв`язку із досягненням ОСОБА_4 на час постановлення ухвали повноліття.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий: