Справа № 751/1469/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/444/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке 26.08.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004241 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

було задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених та ухвалено продовжити обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 23 травня 2024 року включно із залишенням розміру застави у раніше визначених розмірах, обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжено на два місяці, тобто до 25 травня 2024 включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження обвинуваченим строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених пп. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд дійшов висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга в якій він просить скасувати дану ухвалу та обрати відносно його підзахисного інший вид запобіжного заходу, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання, домашній арешт чи заставу у помірному розмірі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_10 має на утримання матір - інваліда ІІІ групи, 1959 року народження, малолітнього сина, 2019 року народження. Звертає увагу, що під час перебування ОСОБА_10 під вартою, йому було діагностовано онкологічне захворювання, проведено хірургічну операцію і хіміотерапію. Наразі стан здоров`я ОСОБА_10 незадовільний, він потребує постійного лікування та нагляду лікарів-спеціалістів з онкозахворювань, а умови в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» не дозволяють здійснити повноцінне лікування. Вважає, що при постановленні ухвали суду, мали місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зокрема, місцевим судом було відхилені клопотання про допит представника ТОВ «ТД «САТЕЛІТ», вказане підприємство надало згоду на прийняття на роботу ОСОБА_10 після зміни йому запобіжного заходу та відхилено клопотання про дослідження доказів щодо поручительства. Також судом, не було взято до уваги характеристики надані на ОСОБА_10 за місцем його проживання.

Захисник-адвокат ОСОБА_9 , не погодившись із рішенням суду, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою або ж обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Також просить рішення суду в частині визначення розміру застави змінити, визначивши заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 241720 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив про відсутність переконливих доказів у клопотанні прокурора про обґрунтованість пред`явленої підозри за ч. 5 ст. 185 КК України та формальність висновків суду щодо реальності існування ризиків, заявлених прокурором та неможливості забезпечити такі ризики іншим, більш м`яким запобіжним заходом. Вказав, що поза увагою суду залишились дані, які характеризують особу ОСОБА_11 , наявність міцних соціальних зв`язків, який одружений, має на утриманні дружину та малолітню дитину, постійне місце проживання. Визначений судом розмір застави у 2,16 разів перевищує, дозволену ст. 182 КПК України, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини межу.

Ухвала суду щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.09.2022 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розмірів застави по 2 600 000 грн. з покладенням обов`язків.

Такий запобіжний захід неодноразово продовжувався як під час досудового розслідування, так і в суді, зокрема під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.10.2023 року, було зменшено обом обвинуваченим розмір застави до 1 610 400 грн.

Такий запобіжний захід було продовжено ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.03.2024 року.

На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді суду.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт і відбувається перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_10 тв. ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченим, суд вірно врахував, обставини, що характеризують особу обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_11 одружений, має на утриманні малолітнього сина, 2018 року, не працює, раніше судимий, врахував його вік, стан здоров`я. Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_10 , його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, який неодружений, має на утриманні малолітню дитину, 2019 року народження, матір, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків можливості продовження злочинної діяльності, ухилення від явки до суду.

При цьому, судом першої інстанції було надано належну увагу доводам сторони захисту щодо стану здоров`я ОСОБА_10 , висловлено готовність сприяти можливими способами забезпеченню повної, своєчасної та необхідної медичної допомоги у межах повноважень суду з урахуванням покладеного законом обов`язку з даного приводу на адміністрацію місця попереднього ув`язнення. Та з огляду на відсутність об`єктивних даних про необхідність надання йому спеціалізованої медичної допомоги поза межами медичної частини СІЗО, що б унеможливлювало утримання його під вартою, дійшов цілком обґрунтованого рішення, що така вимога не може стати підставою для зміни запобіжного заходу.

Посилання в апеляційних скаргах захисників на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

На час розгляду клопотання прокурора раніше встановлені ризики неналежної поведінки обвинувачених не зменшились аж настільки, щоб суд мав підстави для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Викладені стороною захисту доводи не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених. Всім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, неодноразово була надана оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і під час продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, що і зумовлює однаковість змісту судових рішень, адже ні встановлені ризики, ні відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, ні дані про особу винних, ні доводи сторони захисту не змінились.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, ухвалою слідчого судді при обранні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була передбачена можливість застосування іншого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та визначено її розмір.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, його суспільної небезпечності для інших осіб, активної ролі обвинувачених у його вчиненні, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних щодо осіб обвинувачених, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4