УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2024 року

м. Київ

справа № 739/1009/24

провадження № 51-3338 впс 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні клопотання адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого про направлення матеріалів в кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366КК, з Сосницького районного суду Чернігівської області до Печерського районного суду міста Києва.

Клопотання, яке надійшло до Верховного Суду в порядку статті 34 КПК обґрунтовується тим, що вказаний обвинувальний акт направлено для розгляду до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, але оскільки в цьому суді не вдалося визначити головуючого суддю, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10 травня 2024 року справу передано для розгляду до Коропського районного суду Чернігівської області, та оскільки й у цьому судді не вдалося визначити склад суду, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від Об червня 2024 року справу передано для розгляду до Сосницького районного суду Чернігівської області, з порушенням територіальної підсудності.

Захисники вказують, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за: ч. 4 ст. 27 ч. З ст. 358 КК (згідно ст. 12 КК злочин середньої тяжкості); ч. 4 ст. 191 КК (тяжкий злочин); ч. 1 ст. 366 КК (злочин середньої тяжкості).

Отже, найбільш тяжким з пред`явлених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень є правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК.

Якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Як слідує з обвинувального акту на момент списання коштів з рахунку ДП «Ліси України», це державне підприємство було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Учасникам судового провадження було направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені у клопотанні, Суд дійшов висновку, що клопотання належить залишити без задоволення на таких підставах.

Відповідно до частини 1 статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 34 цього Кодексу передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Як убачається із наявних у Суді матеріалів до Сосницького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366КК.

Відповідно до положень ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК, є тяжким кримінальним правопорушенням серед інших у цьому кримінальному провадження.

Зі змісту вказаного обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у підбурюванні до складання та видачі оцінювачем, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків вчиненні за попередньою змовою групою осіб; заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем, вчиненому у великих розмірах, а також у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Також, зі змісту обвинувального акту вбачається, що більш тяжкий інкримінований ОСОБА_8 злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК було вчинено за таких обставин.

ОСОБА_8 , обіймаючи посаду директора ТОВ «ПП БЮМАС», яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, на підставі висновку, який містив завідомо недостовірні відомості щодо вартості спеціалізованого вантажного лісовозу MAN TGS, для забезпечення укладення договору та отримання погоджень, знизив вартість транспорту, та в подальшому уклав з ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» договір купівлі-продажу вказаного лісовоза з розстрочкою платежу за визначеною сторонами вартістю в сумі 2 386 548,11 грн.

Однак лісовоз не був переданий до ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» через зміну керівництва підприємства та відмову від виконання умов договору.

В подальшому, ОСОБА_8 звернувся до суду про стягнення заборгованості, використовуючи при цьому як доказ акт прийому-передачі спеціалізованого вантажного лісовозу MAN TGS, який містив недостовірні відомості. В рамках виконавчого провадження з філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» стягнуто заборгованість по рішенню суду в сумі 3 541 535,62 грн, яку було перераховано на наданий ОСОБА_8 розрахунковий рахунок ТОВ «ПП БІОМАС.

Тобто, ОСОБА_8 обіймаючи посаду директора ТОВ «ПП БЮМАС», будучи службовою особою, з метою одержання незаконного прибутку, заволодів грошовими коштами на загальну суму 748 450,76 грн, що належать ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» правонаступником якого є ДП «Ліси України».

Склад злочину, передбачений у ст. 191 КК визначений законодавцем як матеріальний і вважається закінченим за ознакою «заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем» (що в цьому випадку і інкримінується обвинуваченим) з моменту отримання можливості винною особою розпорядитися ним на власний розсуд.

У цій справі майнова шкода настала в момент перерахунку коштів з рахунку ДП «Ліси України». У цей же час обвинувачений (якщо його винуватість буде доведено в установленому законом порядку) отримав можливість розпоряджатись цими коштами, а тому саме в цей момент злочин слід вважати закінченим.

Разом з тим, місце знаходження юридичної особи, з рахунку якої перераховано гроші, не є визначальним у цьому випадку, оскільки відповідна особа (обвинувачений) міг розпоряджатися такими коштами в будь-якому місці, з використанням відповідних сучасних програмно-технічних засобів і банківських сервісів.

З огляду на зазначене і з урахуванням викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не вбачається конкретного місця (адміністративно-територіальної одиниці) де саме обвинувачений, за версією органу досудового розслідування, отримав можливість розпорядитися коштами ДП «Ліси України», а отже неможливо точно визначити місце вчинення злочину.

Тому, зі змісту обвинувального акта не вбачається, що більш тяжке кримінальне правопорушення було вчинено на території, що відноситься до територіальної юрисдикції саме Печерського районного суду міста Києва.

Досудове розслідування у згаданому кримінальному провадженні здійснювалося СВ Новгород-Сіверського районного РВП ГУНП в Чернігівській області.

За таких обставин Суд вважає, що кримінальне провадження повинен здійснювати Сосницький районний суд Чернігівської області.

З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисників та передачі матеріалів кримінального провадження на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд

постановив:

Клопотанняадвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого про направлення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366КК, з Сосницького районного суду Чернігівської області до Печерського районного суду міста Києва, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3