Справа № 257/1249/14-к
№ 1-в/202/70/2024
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання в.о. начальника сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

За поданням, ОСОБА_3 засуджена 17 березня 2014 року вироком Київського районного суду міста Донецька за ч. 2 ст. 185, 75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.

15.01.2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся в.о. начальника сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з поданням про звільнення засудженої від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На теперішній час засуджена ОСОБА_3 покарання за вироком суду не відбула, знаходиться у розшуку, з часу вступу вироку в законну силу минуло більше 10 років, тому на підставі ч.1 ст. 80 КК України представник органу пробації просить звільнити її від покарання у зв`язку з давністю виконання обвинувального вироку суду.

У судове засідання засуджена ОСОБА_3 , представник органу пробації та прокурор не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Київського районного суду міста Дніпра від 17 березня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, 75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців. Вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили 16.04.2014 року.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 24.12.2015 у справі №5-324кс15,правова природа звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності його виконання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати сама до себе правообмеження, які виходять з його змісту, - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відтак, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженої від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 390 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно наявної інформації, що міститься в матеріалах подання, 14.10.20214 року було оголошено державний розшук засудженої ОСОБА_3 розшукова справа № 46-225, який триває й по теперішній час.

В той же час, враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду України з цього питання оголошення засудженої особи у розшук ще не доводить факт ухилення останньої від відбування призначеного судом покарання.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що засуджена ОСОБА_3 ухилялась від відбування покарання у виді випробування і з часу вступу вироку в законну силу на момент розгляду даного подання минуло більше десяти років, тому подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком, у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин менш суворого, ніж обмеження волі, якщо його не було виконано у строк 5 років.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання в.о. начальника сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Донецька від 17.03.2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, 75,76 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухваламоже бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_4