Єдиний унікальний номер: 379/211/24
Провадження № 1-кп/379/31/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження № 0000599, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ківшовата Таращанського району Київської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа

11 лютого 2024 року близько 14 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_8 перебував у веранді будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Відразу після цього, реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно знаючи, що на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з приміщення веранди таємно викрав належну ОСОБА_9 бензопилу марки «Hyundai Power Products Х360» біло-синього кольору (без ланцюга та шини), вартістю 3057 (три тисячі п`ятдесят сім) гривень 20 копійок. Після цього ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку в розмірі 3057 (три тисячі п`ятдесят сім) гривень 20 копійок.

Отже, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження

28 лютого 2024 року між прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_12 , укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду в підготовчому судовому засіданні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та вказала про те, що одночасно із поданням до суду вказаної угоди вона надала також заяву потерпілої ОСОБА_9 , датовану 22.02.2024, щодо надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між нею, як прокурором, та обвинуваченим ОСОБА_8 з підтвердженням відсутності претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутності підстав заявлення цивільного позову у даному кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні підтвердила факт надання нею згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 , відсутність у неї претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого та не заперечувала щодо затвердження цієї угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, стверджує про реальну спроможність виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане кримінальне провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам потерпілої ОСОБА_9 ..

Судом установлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим укладена після надання потерпілою ОСОБА_9 письмової згоди прокурору на укладення нею цієї угоди.

Згідно з умовами угоди про визнання винуватості сторони погодились з формулюванням фактичних обставин злочину та його правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 185 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у його вчиненні.

Сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_8 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування цього покарання з випробуванням. Одночасно сторони розуміють, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. Також сторони розуміють, що в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_8 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, має зареєстроване місце проживання, де фактично проживає, органами місцевого самоврядування за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає. Згідно з медичними довідками обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. За даними ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) ОСОБА_8 перебуває на військовому обліку як засуджений; поданий в розшук до бази ІКС ІПНП «Ухилянт, Військовослужбовець, Резервіст» за зверненням №3/327-11 від 07.02.2024. Вироком Богуславського районного суду Київської області від 06.08.2019 ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання згідно угоди про примирення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 08.08.2019 штраф сплачено повністю згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк». Вироком Таращанського районного суду Київської області від 18.02.2020 ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання згідно угоди про визнання винуватості у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 10.03.2020 штраф сплачено повністю згідно з квитанцією №36. Отже, ОСОБА_8 є таким, що немає судимості.

Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті як пом`якшуючі покарання, та визнає відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, враховуючи дані про особу винного, його ставлення до скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, приймаючи до уваги наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, те, що угода про визнання винуватості може бути укладена в даному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, оскільки інкримінованим ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням шкоду завдано правам та інтересам потерпілої ОСОБА_9 , яка надала письмову згоду прокурору на укладення цієї угоди, - суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_8 узгодженої сторонами міри покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з його звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд дійшов висновку, що призначення такого покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, дане покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, що створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2024 в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.04.2024, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи клопотання прокурора та позицію учасників кримінального провадження, суд не вбачає підстав для зміни цього запобіжного до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_9 завдана майнова шкода на суму 3057 (три тисячі п`ятдесят сім) гривень 20 копійок, яка відшкодована способом повернення їй викраденого майна, потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального або морального характеру. Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст.ст. 50-52, 65-67, 75, 76 КК України, ст.ст. 8-11, 22, 24, 26, 27, 100, 124, 176-179, 194, 367-371, 373, 374, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2024 року між прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0000599, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2024.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Іспитовий строк ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній - особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків: прибувати до суду за першим викликом у визначені місце, дату і час; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи - зі строком дії обов`язків до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ:

- бензопилу марки «Hyundai Power Products Х360» біло-синього кольору (без ланцюга та шини), що передана на відповідальне зберігання під розписку від 12.02.2024 потерпілій ОСОБА_9 , - після набрання вироком законної сили залишити у власності ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно після проголошення його резолютивної частини в порядку ч. 15 ст. 615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору та іншим учасникам судового провадження.

Вирок проголошено 11.03.2024 негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Головуюча суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_13