Справа 372/2188/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1739/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.10.2015 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено із іспитовим строком 3 роки;

- 17.08.2016 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, засуджено:

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

на підставі положень ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточне покарання, ОСОБА_8 , визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 15 квітня 2023 року, близько 12 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон, вартістю 3 000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Крім того, 30 травня 2023 року, у світлий період доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим офіційним документом для подальшого викрадення грошових коштів з банківського рахунку, таємно, шляхом вільного доступу, дістав рукою з кишені шортів ОСОБА_10 банківську картку, тим самим умисно викрав чужий офіційний документ, з корисливих мотивів, яким розпорядився на власний розсуд та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 30 травня 2023 року о 14 годині 03 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині ТОВ «АЛЛО» що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, використовуючи раніше викрадений офіційний документ, а саме банківську карту, яка належить ОСОБА_10 придбав мобільний телефон, тим самим таємно викрав з рахунку потерпілого кошти в сумі 8 499 гривень, чим завдав ОСОБА_10 майнової шкоди у вказаному розмірі та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 30 травня 2023 року о 14 годині 18 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині ТОВ «АЛЛО» що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, використовуючи раніше викрадений офіційний документ, а саме банківську карту, яка належить ОСОБА_10 , придбав мобільний телефон, тим самим таємно викрав з рахунку потерпілого кошти в сумі 8 499 гривень, чим завдав ОСОБА_10 майнову шкоду у вказаному розмірі та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 30 травня 2023 року у період з 14 години 24 хвилин до 14 години 26 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині ТОВ «Фудком» (Велмарт), що розташований за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, використовуючи раніше викрадений офіційний документ, а саме банківську карту, яка належить ОСОБА_10 , придбав коньяк ординарний, напій безалкогольний, пакет великий та тютюнові вироби, тим самим таємно викрав з рахунку ОСОБА_10 грошові кошти в загальному розмірі 689 гривень 8 копійок, чим завдав останньому майнову шкоду у вказаному розмірі та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 30 травня 2023 року о 14 годині 32 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині ФОП «Експрес оптика», що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, використовуючи раніше викрадений офіційний документ, а саме банківську карту, яка належить ОСОБА_10 , придбав окуляри, тим самим таємно викрав з рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 2 250 гривень, чим завдав ОСОБА_10 майнову шкоду у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості.В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було належним чином враховано особу обвинуваченого, а саме вік, наявність на утриманні малолітньої доньки, батьків пенсіонерів, невисокий ступінь повторного вчинення кримінальних правопорушень. Звернув увагу, що в оскаржуваному вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за епізодом від 30 травня 2023 року ч. 4 ст. 185 КК України, як 4 окремих епізоди, що вплинуло на призначення покарання. Вказав на те, що місцевим судом не було взято до уваги, пояснення обвинуваченого про те, що викрадаючи картку у потерпілого мав намір викрасти кошти, які містились на картковому рахунку шляхом розрахунку такою карткою в магазинах, а відтак вказане свідчить про єдиний умисел у заволодінні коштами та не може вважатись окремим злочином згідно з кожним розрахунком у магазині з окремим самостійним умислом. Окрім цього, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 судом визнано добровільне відшкодування завданого збитку та виключено пом`якшуючу обставину, як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Звернув увагу, що при призначенні покарання, місцевий суд формально врахував наявність в обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, оскільки перебуваючи в ізоляції від суспільства, дитина залишиться без батьківського піклування та матеріальної допомоги. Захисник вказав на те, що ОСОБА_8 не становить суспільної небезпеки для суспільства, оскільки враховуючи його безспірне покаяння, засудження своїх дій, про що свідчить його поведінка під час досудового розвідування та судового розгляду, а також відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Просив вирок змінити, пом`якшити покарання ОСОБА_8 та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі положень ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточне покарання, ОСОБА_8 , визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення кримінальних правопорушень, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині призначення ОСОБА_8 надмірно суворого покарання, то вони не ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, місцевий суд врахував дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, його сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність постійного місця роботи, а також його систематичне вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі вчинення кримінальних правопорушень під час знаходження кримінального провадження щодо нього на розгляді в суді, а також думку потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання. У якості обставини, що пом`якшувала покарання ОСОБА_8 , місцевий суд визнав добровільне відшкодування завданого збитку. При цьому, місцевий судвиключив зазначену органом досудового розслідування пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з огляду на те, що в суді позиція обвинуваченого не була процесуально активною, адже він свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій визнавав формально під тиском зібраних у справі доказів, що на переконання місцевого суду свідчило про відсутність критичної оцінки останнього своєї злочинної поведінки. У якості обставини, що обтяжувала покарання ОСОБА_8 , місцевий суд визнав рецедив злочинів. Тобто суд, призначаючи покарання обвинуваченому врахував всі обставини на які звернув увагу захисник у поданій апеляційній скарзі, дав їм належну оцінку та призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до санкцій статей.

При цьому, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався захисник у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає як тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання, як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і остаточне покарання за їх сукупністю у виді позбавлення волі строком на п`ять років є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження також і доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованого виключення місцевим судом зазначеної органом досудового розслідування пом`якшуючої покарання ОСОБА_8 обставини, а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Колегія суддів у цій частині зважає на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які би підтверджували активне сприяння ОСОБА_8 у розкритті кримінальних правопорушень у такому прояві, який би давав правові підстави визнати їх у якості обставини, яка з огляду на положення п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшувала його покарання. Є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і висновки місцевого суду щодо позиції обвинуваченого у суді, яка не була процесуально активною та такою, що привела би місцевий суд до переконання про критичну оцінку ОСОБА_8 своєї злочинної поведінки, та як наслідок до висновку про його щире каяття, яке з огляду на положення п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшувало би його покарання. Висновки місцевого суду у цій частині є належним чином мотивованими та з цими висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Щодо соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , які обумовлені наявністю у нього малолітньої дитини, то вони безумовно враховуються судом, однак не визнаються такими, що свідчать про хибність висновків місцевого суду в частині необхідності призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням.

Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_8 вчинив цілий ряд кримінальних правопорушень маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, що було враховано місцевим судом при призначенні йому покарання у якості обставини, що обтяжувала його покарання відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України - рецидив злочинів. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, що унеможливлює його виправлення без ізоляції від суспільства.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про єдиний намір ОСОБА_8 після вчинення крадіжки банківської картки потерпілого заволодіти коштами, які містилися на її рахунку, що охоплювалося заздалегідь поставленою метою та єдиним умислом та як наслідок свідчило про безпідставність кваліфікації дій ОСОБА_8 за чотирма окремими епізодами злочинної діяльності, є необґрунтованими. Колегія суддів у цій частині зважає на те, що заволодівши банківською картою потерпілого, ОСОБА_8 у подальшому діяв з прямим невизначеним умислом, оскільки не міг знати персональну інформацію щодо розміру коштів на рахунку вказаної банківської карти, у зв`язку із чим, щоразу після заволодіння грошовими коштами з даної банківської карти, змінював спосіб крадіжки. Наведене, безумовно свідчить про те, що ОСОБА_8 діяв повторно, тобто у нього щоразу умисел виникав раптово.

Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду приходить до переконання про те, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до цього покарання положень ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4