Справа № 517/10/24
Провадження № 1-кп/517/4/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року смт. Захарівка Одеської області

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000166 від 06.02.2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 365 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_11 ,

сторони захисту:

обвинувачених: ОСОБА_12 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених, адвокатів: ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

встановив:

В провадженні Фрунзівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт з додатками, затверджений 08 січня 2024 року прокурором Одеської обласної прокуратури, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000166 від 06.02.2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 365 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 , заявлено клопотання про зменшення йому розміру застави. Клопотання мотивоване тим, що розмір застави повинен бути зменшений оскільки застава у розмірі 214720 гривень є дуже великою, а також те що член родини останнього, а саме неповнолітня дитина має важку хворобу і потребує довготривалого лікування.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_17 клопотання підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор вважав за необхідне вирішити клопотання на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 просили суд задовольнити клопотання в повному обсязі.

Суд вислухавши учасників процесу та дослідивши наявне клопотання приходить до наступного, а саме: зміна розміру застави, про яку вказує у своєму письмовому клопотанні обвинувачений ОСОБА_7 , неможлива, оскільки суд вважає, що саме такий розмір застави є альтернативним триманню під вартою, а тому клопотання про зменшення суми застави обвинуваченому ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає.

Крім того, співвласником майна ОСОБА_20 заявлено клопотання про скасування арешту з автомобіля Камаз-5320, д.з. НОМЕР_1 , власниками якого є ОСОБА_21 та ОСОБА_20 з тих підстав, що вказаний автомобіль не був предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також немає на собі слідів вчинення кримінального правопорушення і з ним не проводились слідчі дії або криміналістичні експертизи, тому є необхідність в скасуванні арешту та поверненні автомобіля. Клопотання просив розглядати за його відсутності.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що автомобіль, який співвласник просить повернути йому, як власнику є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. На даний час встановлюються всі обставини вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, судовий розгляд триває. На думку прокурора, доля вказаних речових доказів повинна бути вирішена відповідно до ст. 100 КПК України, а саме під час винесення судом остаточного рішення по справі.

Суд вислухавши учасників процесу та дослідивши наявне клопотання приходить до наступного.

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 року за клопотанням слідчого накладено арешт в тому числі і на автомобіль Камаз -5320, д.з. НОМЕР_1 , що належить співвласнику ОСОБА_20 .

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбачено ст. 98 КПК України.

Станом на момент звернення до суду з цим клопотанням триває судове засідання.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання в тому числі і про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Відповідно до п. 5 "Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1104 від 19 листопада 2012 року, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

Відповідно до вимог ст. 368 КПК України, суд повинен вирішити питання, в тому числі і про те, що належить вчинити з речовими доказами, ухвалюючи вирок.

За змістом положень ст. 374 КПК України, саме вироком суду вирішується питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, позицію прокурора, який проти задоволення клопотання категорично заперечував, беручи до уваги стадію судового розгляду й той факт, що на час вирішення клопотання, в судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які свідчать про неможливість подальшого зберігання речових доказів, а також те, що наявні у розпорядженні суду дані не дають підстав стверджувати про те, що повернення предметів, зазначених в клопотанні не завдасть шкоди для кримінального провадження, його повноти, правильності та об`єктивності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання. А відтак, питання про долю зазначених в клопотанні речових доказів буде вирішено судом під час ухвалення судового рішення, яким буде закінчено кримінальне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 177-178, 182-183, 194, 196, 201, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зменшення розміру застави ОСОБА_7 та клопотання співвласника майна ОСОБА_20 про скасування арешту майна та його повернення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: