Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7596/23
Провадження № 1-кп/332/202/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000335 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітню доньку, проходить військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 9. 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 31 жовтня 2023 року, приблизно о 13:06 годині, перебуваючи у місці несення служби, в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), у присутності командира механізованої роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, не виконав наказ командира механізованої роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , направлений на реалізацію бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 № 5/370дск від 30.10.2023 щодо заміни особового складу та продовження ведення оборонного бою на визначених позиціях поблизу АДРЕСА_2 , хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду 09.04.2024 між прокурором, якому в порядку ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_5 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, обвинуваченому буде призначене покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. ст. 69, 58 КК України, у виді 2 років обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 в дохід держави. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та захист в судовому засіданні також просили угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст. ст. 314, 369, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000335 угоду про визнання винуватості від 09.04.2024, укладену між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст. ст. 69, 58 КК України, у виді 2 років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Зарахувати в строк відбування покарання, перебування ОСОБА_5 під вартою з 31.10.2023 по 25.12.2023 включно з розрахунку, що відповідно до вимог ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідаютьтри дні службового обмеження для військовослужбовців.

Альтернативний запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави після набрання вироку законної сили скасувати.

Застава у розмірі 53 680,00 грн, внесена відповідно до квитанції № 9327-6337-5049-0483 від 21.12.2023, на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області (рахунок отримувача: UA0001205), визначена ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2023, підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_9 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком суду законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1