Справа № 686/7450/24
Провадження № 1-кс/686/5509/24
У Х В А Л А
01 липня 2024 року м. Хмельницький
Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків (слини) у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в період правового режиму воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 14 лютого 2024 року), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з сільськогосподарської техніки марки «John Deer» навігаційних антен GPS, моделі «StarFire 6000», яка знаходилась на території тракторного парку ТОВ СГП «Агро-Віста», що по вул. Гагаріна, в с. Теліжинці, Шепетівського району, Хмельницької області за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб), але не пізніше 31.05.2024 вступили у попередню змову з метою реалізації свого злочинного умислу.
Так, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , за допомогою транспортного засобу автомобіля марки «Citroen» марки «Berlingo», д.н.з « НОМЕР_1 », який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , 31.05.2024, близько 01:00 год., прибули в с. Теліжинці, Шепетівського району, Хмельницької області, де припаркували вказаний транспортний засіб неподалік тракторного парку ТОВ СГП «Агро-Віста».
В подальшому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 31.05.2024, близько 01 год 00 хв, шляхом пошкодження колючого дроту проникли на охоронювану території тракторного парку ТОВ СГП «Агро-Віста», що по вул. Гагаріна, в с. Теліжинці, Шепетівського району, Хмельницької області, де таємно в період часу з 01:00 год по 03:00 год., таємно, з метою власного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, вчинили крадіжку шести навігаційних антен GPS, моделі «StarFire 6000», заявленою вартістю 167367 грн 96 коп за одиницю, які знаходились на сільськогосподарській техніці марки «John Deer», чим заподіяли ТОВ СГП «Агрос-Віста» майнової шкоди на заявлену суму.
31.05.2024, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України складено та вручено останньому 31.05.2024.
Разом з тим, 06.11.2022 набрав чинності Закон України від 09.07.2022 № 2391-ІХ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», який введено в дію 06.02.2023.
Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» передбачено обов`язкову державну реєстрацію геномної інформації щодо осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.
Державна реєстрація геномної інформації полягає в унесенні до Електронного реєстру геномної інформації людини, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, відомостей про генетичні ознаки людини та визначених цим Законом знеособлених персональних даних про особу.
Порядком проведення обов`язкової реєстрації геномної інформації людини, затвердженим постановою КМУ «Деякі питання реалізації ЗУ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» від 29.08.2023 № 978, передбачено, що відбір біологічного матеріалу здійснюється із застосуванням засобів для відбору біологічних зразків.
Відбір і направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні вказаних злочинів, якщо результати експертизи можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюються відповідно до статті 242 КПК України.
31.05.2024, проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , під час чого вилучено 12 біологічних зразків (змивів).
Крім того, 25.06.2024, призначено судово-біологічну експертизу, щодо встановлення генетичних ознак у вилучених змивах.
Враховуючи вище викладене, а також з метою підтвердження причетності підозрюваного ОСОБА_4 до скоєння вказаного злочину, а також до інших тяжких та особливо тяжких злочинів на території України та зокрема Хмельницької області, виникла необхідність у відібранні в нього біологічних зразків, а саме букального епітелію для призначення судової біологічної експертизи та порівняння вилучених біологічних зразків (змивів) з місця події.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив.
Від адвоката ОСОБА_6 надійшло заперечення проти задоволення клопотання про примусове відібрання зразків.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 31.05.2024 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 виніс постанову про відібрання біологічних зразків букального епітелію у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31.05.2024 ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_8 відмовився добровільно надати біологічні зразки букального епітелію.
Відповідно до ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.
Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).
Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Зі змісту ст. 245 КПК України вбачається, що вказана норма не визначає процесуальний статус особи від якої можуть бути отримані зразки для дослідження. Також слідчий суддя має право дозволити слідчому та прокурору здійснити відібрання біологічних зразків примусово, що не виключає відібрання таких зразків за їх дорученням відповідними спеціалістами.
На думку слідчого судді, в даному конкретному випадку потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_4 , оскільки для досягнення мети кримінального провадження необхідне проведення низки експертиз.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право. У правових висновках ЄСПЛ у справах «Яллох проти Німеччини» (рішення від 11.07.2006 року), «Функе проти Франції» (рішення від 25.02.1993 року), «Джей.Бі. проти Швейцарії» (рішення від 03.05.2001 року) зазначалось про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції; порушення може мати місце у разі коли вилучення біологічних зразків в особи з метою встановлення причетності її до вчинення злочину обумовлено відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри. У даному випадку, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено інші докази, на підтвердження обставин причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину.
Фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя» і охороняється статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод як право на повагу до сімейного і приватного життя. Тобто будь-яке медичне втручання становить втручання у це право. Проте такі втручання є виправданими, відповідно до п. 2 ст. 8 Конвенції, якщо вони необхідні в інтересах національної та громадської безпеки, економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Так, Європейський суд з прав людини зазначив: легітимний інтерес щодо запобігання злочинності може бути більш важливим за інтереси суб`єктів даних і суспільства щодо захисту персональних даних (у тому числі відбитків пальців та інформації ДНК) (рішення у справі «S. Та Марпер проти Сполученого Королівства», п.104»).
А тому посилання захисника підозрюваного на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Яллох проти Німеччини» у якості відмови у задоволенні клопотання не є релевантним до правовідносин, що виникли.
Тобто обставини, які були предметом розгляду та оцінки у справі «Яллох проти Німеччини» суттєво відрізняються від тих, які мають місце при розгляді даного клопотання з огляду на характер та природу примусу та інших факторів, зокрема суспільного інтересу у розслідуванні кримінального правопорушення.
Букальний епітелій є матеріалом, отримання якого не потребує травматичних маніпуляцій із людиною та за відкритими відомостями здійснюється шляхом тертя ватною паличкою по внутрішній стороні щоки, його отримання за своєю процедурою не тягне за собою серйозного втручання у фізичну та психічну цілісність особи та суспільний інтерес у розслідуванні кримінального провадження виправдовує такий ступінь втручання у права підозрюваного ОСОБА_4 .
Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини «Саундерс проти Сполученого Королівства» суд нагадав, що, попри відсутність згадки у статті 6 Конвенції, право мовчати, а також право не свідчити проти себе є загальновизнаними міжнародними нормами, покладеними в основу поняття справедливого судового розгляду за статтею 6. Їх логічне обґрунтування полягає, між іншим, у захисті обвинувачуваного від тиску з боку властей, що тим самим сприяє запобіганню судовим помилкам і досягненню цілей статті 6 (див. згадуване рішення у справі Джона Мюррея, с. 49, п. 45, та згадуване рішення у справі Функе, с. 22, п. 44). Право не свідчити проти себе, зокрема, передбачає, що сторона обвинувачення у кримінальній справі намагається довести свої обвинувачення, не спираючись на докази, отримані методами тиску та примусу проти волі обвинуваченого. У цьому сенсі це право тісно пов`язане з презумпцією невинуватості, що міститься у пункті 2 статті 6 Конвенції. Право не свідчити проти себе головним чином пов`язане з повагою до бажання обвинуваченого мовчати. Однак, як цілком зрозуміло, у правових системах Договірних Сторін Конвенції та в інших державах це правило не поширюється на використання в кримінальному провадженні матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого під примусом, матеріалів, які існують незалежно від волі підозрюваного, такі, як, між іншим, документи, отримані на підставі ордера, змушування дихати в алкогольно-респіраторну трубку, аналізи крові, сечі, зразки шкіри для аналізу ДНК (п. 68, 69).
За наведених обставин, клопотання слідчого є обґрунтованим, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.110, 163, 164, 241, 245, 376 КПК України, -
Клопотання слідчого задовольнити.
Ухвала діє по 31 липня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя