Дата документу 29.05.2024Справа № 554/5590/24
Провадження № 1-кс/554/6009/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000836 від 14.05.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0000836 від 14.05.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000836 від 14.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Полтавського РУП надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 13.05.2024 року невідома особа, перебуваючи по АДРЕСА_1 діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, здійснила крадіжку банківської карти № НОМЕР_1 з якої в подальшому було викрадено близько 4000 грн.

24.05.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав банківську карту «Ощадбанк» жовтого кольору № НОМЕР_1 , яку було вилучено і відповідним чином запаковано.

24.05.2024 року вказана річ була визнана речовим доказом по кримінальному провадженню №0000836 від 14.05.2024 року та поміщена до кімнати для зберігання речових доказів відділу Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за адресою м. Полтава, вул. Сковороди, 2-Б.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги, що вилучені в ході огляду речі, мають значення речових доказів, враховуючи, що вони можуть бути використані під час досудового розслідування для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення, та потребують подальших досліджень із залученням експертів, спеціалістів, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, задля проведення ряду експертних досліджень, слідчий просить задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000836 від 14.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Полтавського РУП надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 13.05.2024 року невідома особа, перебуваючи по АДРЕСА_1 діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, здійснила крадіжку банківської карти № НОМЕР_1 з якої в подальшому було викрадено близько 4000 грн.

24.05.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав банківську карту «Ощадбанк» жовтого кольору № НОМЕР_1 , яку було вилучено і відповідним чином запаковано.

Слідчим доведено, що банківська карта № НОМЕР_1 , вилучена під час проведення огляду від 24.05.2024 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

24.05.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Вилучена 24.05.2024 року банківська карта № НОМЕР_1 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000836 від 14.05.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на банківську карту № НОМЕР_1 з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання, до скасування арешту в установленому законом порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1