Справа № 459/330/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/439/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 14 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівки, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, неодруженого, батька двох малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11.01.2024, близько 03 год. 40 хв., будучи визнаним винним постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.2022, яка набрала законної сили 25.02.2022, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу, а також будучи визнаним винним постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 31.05.2022, яка набрала законної сили 11.06.2022, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 12 (дванадцять) років 8 (вісім) місяців 14 (чотирнадцять) днів без конфіскації транспортного засобу, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував автомобілем марки «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сокальській, у м. Червоноград, Львівської області, був зупинений працівниками ВРПП Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2024 року в частині признання покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що вирок підлягає зміні, оскільки покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції не враховано , що на утримані обвинуваченого ОСОБА_7 перебуває двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 є особою яка не має димості..

Окрім цього, судом першої інстанції не враховано, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, сприяти виправленню обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній є батьком двох малолітніх дітей, не притягався раніше до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Пом`якшуючими покарання обставинами суд першої інстанції підставно визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

З огляду на вищенаведене та те, що обвинувачений вчинив злочин, пов`язаний із умисним невиконанням, зокрема, постанови суду, згідно із якою на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 12 (дванадцять) років 8 (вісім) місяців 14 (чотирнадцять) днів без конфіскації транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку у відповідності до положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків на ОСОБА_7 , передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не є суворим.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у тому числі застосування до нього положень ст. ст. 69 чи 75 КК України.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4