Справа № 487/4232/18
Провадження № 1-кп/487/47/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 від 24.03.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Носівки Чуднівського району Житомирської області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

06.09.2010 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком один рік;

19.10.2011 року Бердичівським міським судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч1 ст.71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

10.11.2011 року Чуднівським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 21.05.2015 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

сторони кримінального провадження

прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

23.03.2018 року, у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, але не пізніше 16-30 год., ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за скоєння корисливого злочину проти власності, перебував неподалік від будинку АДРЕСА_3 , та у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та сторонніх осіб, через огорожу переліз на територію житлового будинку АДРЕСА_3 , де шляхом взлому відчинив двері та проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно повторно викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме: лобзик електричний марки «Ekpert M1Q-80», вартістю 600 грн., дриль-міукер марки «Сталь ЕМ 1470-2Р», вартістю 1500 грн., загальною вартістю 2100 грн.

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 2100 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України та визнає його винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що у 2018 році, проживав у м.Миколаєві та заробляв кошти, працюючи на будівництві. У березні 2018 року, у вечірній час, вирішив вчинити крадіжку з цією метою, через паркан проник на територію будинку АДРЕСА_3 , де, пошкодивши вікно чи двері, точно зарахз не пам`ятає, проник до квартири, звідки викрав лобзик та дриль, які в подальшому заклав до ломбарду. Виручені від реалізації викраденого майна грошові кошти витратив на власні потреби.

Вказав, що крадіжку вчинив внаслідок скрутного матеріального становища, у викраденому щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті у присутності захисника, та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

Також вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України підтверджується сукупністю наданих суду та досліджених письмових доказів.

Протоколом прийняття заяви про скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до якого 24.03.2018 року ОСОБА_7 повідомив слідчого Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області про факт викрадення його майна, а саме: лобзику електричного марки «Ekpert M1Q-80», дриль-міксеру марки «Сталь ЕМ 1470-2Р`з будинку АДРЕСА_3 , що мав місуе у первод часу з 16-30 год 23.03.2018 року по 08-30 год. 24.03.2018 року.

Протоколом, складеним слідчим 24.03.2018 року, за результатами огляду приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , з фото таблицею до нього.

Відповідно до протоколу, під час проведення вказаної слідчої дії зафіксовано пошкодження вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 .

Огляд житлового будинку було проведено за добровільною згодою власниці ОСОБА_8 , відповідно до її особистої заяви від 24.03.2018 року.

Відповідю генерального директора ТОВ "Ломбард "Гроші тут"" №852 від 10.04.2018 року, наданою на запит слідчого, відповідно до якої 24.03.2018 року, ОСОБА_3 заклав до ломбарду лобзик електричний марки «Ekpert M1Q-80», дриль-міксеру марки «Сталь ЕМ 1470-2Р.

Довідкою ФОП Заверюха, наданою на запит слідчого, відповідно до якої, вартість лобзику електричного марки «Ekpert M1Q-80», який був у вжитку, станом на 23.03.2018 року становить 600 грн.

Довідкою ФОП Заверюха, наданою на запит слідчого, відповідно до якої, вартість дриль-міксеру марки «Сталь ЕМ 1470-2Р, яка була у вжитку, станом на 23.03.2018 року становить 1500 грн.

Протоколом проведення за участю підозрюваного ОСОБА_3 слідчого експерименту від 22.06.2018 року, під час якого той детально повідомив та відтворив обставини, щодо вчинення ним крадіжки інструментів, з квартири АДРЕСА_5 , до якої він проник, шляхом пошкодження дверей.

Сукупність досліджених належних та допустимих доказів, суд вважає достатньою на підтвердження, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.

До судового засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, надав заяву в якій розгляд справи просив провести за його відсутності. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені положення кримінального законодавства узгоджуються зпозицією ЄСПЛ, викладеною у справі «Езех і Коннорс проти С полученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу… Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст..75 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, а саме щирого каяття, позиції потерпілого (відсутності будь-яких претензій до обвинуваченого), а також враховуючи той факт, що з моменту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про суттєве зниження суспільної небезпеки, як самого обвинуваченого, так і вчиненого ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням прийняття рішення щодо звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне, змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.1 ст..75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на два роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

До набрання вироком законної сили покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не відлучатися за межі Житомирської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, перебдачені ч.2 ст.179 КПК України, роз`яснивши, що у разі їх невиконання на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти у залі суду

Відповідно до положень ч.5 ст..72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 28.05.2024 року по 12.06.2024 року.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1