У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Коломия, Івано-Франківської області, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді оператора військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.04.2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою домашній арешт.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді продовжено ОСОБА_6 , строк тримання під вартою до 10.04.2024 включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки вступну та резолютивну частину ухвали було проголошено 07.03.2024 року, разом з тим, з повним текстом оскаржуваної ухвали захисник ознайомився 13.03.2024 року та йому необхідний був певний час для підготовки апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник зазначає, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказує, що в ухвалі слідчого судді не вказано про соціальні зв`язки підозрюваного, а саме не зазначено, що ОСОБА_6 має на утриманні літніх батьків, які живуть у місті Коломия Івано-Франківської області, має цивільну дружину, з якою живе за місцем своєї реєстрації, а також має на утриманні малолітню дитину від цього шлюбу.

Крім того, не враховано слідчим суддею позитивні характеристики підозрюваного, те що він проходить службу з весни 2022 року, під час проходження служби зауважень до проходження служби чи під час виконання бойових завдань до нього не було, поранень не отримував, завжди був на доброму рахунку у свого керівництва.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ненасильницького злочину, підозрюється у вчиненні злочину в перший раз, не чинив спротиву під час затримання, шкоди вчиненням злочину не завдано. Ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України відносно підозрюваного не підтверджені, а тому в слідчого судді не було підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Наголошує, що в ухвалі слідчого судді нічого не вказано ні про можливість зменшення розміру застави, про що клопотав підозрюваний ні про можливість її внесення, а раніше визначений розмір застави є завідомо не помірний для підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчими СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002062, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час та місці, при невстановлених обставинах, придбав вогнепальну зброю 5,45 мм автомат Калашникова (АК-47) номер « НОМЕР_2 », 1982 року виготовлення, та в подальшому, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою його подальшого незаконного збуту, зберігав при собі та перевозив у транспортному засобі марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_3 .

09.01.2024 о 17:05 год ОСОБА_6 перебуваючи біля будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок збуту вогнепальної зброї реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно збув громадянину ОСОБА_8 за грошову винагороду у сумі 1500 доларів США вищевказаний 5,45 мм автомат Калашникова (АК-47) номер « НОМЕР_2 », 1982 року виготовлення, який є вогнепальною зброєю придатною для здійснення пострілів.

09.01.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.01.2024 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.01.2024, до ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.03.2024 року включно.

04.03.2024 року постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжений до 3-х місяців, тобто до 10.04.2024 року.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного не зменшились та продовжують існувати та їм неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Разом з тим, закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не виявляється можливим через необхідність проведення ряду процесуальних дій.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу та вважав за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчим суддею за результатами розгляду клопотання слідчого була постановлена 07.03.2024 року. В той же час апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції захисником ОСОБА_5 подано 14.03.2024 року, тобто з пропуском, встановленого ст. 395 КПК України, п`ятиденного строку на оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник приймали участь в судовому засіданні 07.03.2024 року, та того ж дня слідчим суддею було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Проголошення повного тексту ухвали було призначено на 12.03.2024 року, повний текст ухвали слідчого судді захисник ОСОБА_5 отримав 13.03.2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таким чином, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2024 року.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Слідчими СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002062, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час та місці, при невстановлених обставинах, придбав вогнепальну зброю 5,45 мм автомат Калашникова (АК-47) номер « НОМЕР_2 », 1982 року виготовлення, та в подальшому, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою його подальшого незаконного збуту, зберігав при собі та перевозив у транспортному засобі марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_3 .

09.01.2024 о 17:05 год ОСОБА_6 перебуваючи біля будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок збуту вогнепальної зброї реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно збув громадянину ОСОБА_8 за грошову винагороду у сумі 1500 доларів США вищевказаний 5,45 мм автомат Калашникова (АК-47) номер « НОМЕР_2 », 1982 року виготовлення, який є вогнепальною зброєю придатною для здійснення пострілів.

09.01.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.01.2024 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.01.2024, до ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.03.2024 року включно.

04.03.2024 року постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжений до 3-х місяців, тобто до 10.04.2024 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Щодо тверджень захисника, про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, то слід зазначити, що нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку слідчої судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині. А тому доводи сторони захисту про необґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри є неприйнятними.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні. Так, за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя прийшов до вірного висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Вищезазначені обставини вказують на те, що на даний час ризики встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем, раніше не судимий.

Прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій, що потребує певного часу. Зокрема, є необхідність у проведенні судової експертизи звуко- та відеозапису, в отриманні ухвал Миколаївського апеляційного суду (щодо проведення НСРД), скласти протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування, реєстр матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт та виконати вимоги ст.290 КПК України.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Що стосується визначеного раніше слідчим суддею розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в сумі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянта, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2024 року, щодо ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді