Справа № 148/293/24
Провадження №1-кп/148/97/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження -

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участю потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина кримінальне провадження №0000004, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Фесюри Білоцерківського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, востаннє вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.03.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання 27.07.2022, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє 29.03.2018 Тульчинським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, маючи не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 26.09.2023 у вечірній час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого згідно Закону про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 7664/2022 від 12.08.2022, разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою с. Вербка Тульчинського району Вінницької області, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою спільного вживання спиртних напоїв. Під час перебування у даному домоволодінні, ОСОБА_4 побачив у кімнаті квартири на дерев`яному столі телефон торгової марки «Хіаоші», серії «REDMI», моделі «REDMI 9АТ», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в якому перебувала сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , і в цей час у нього виник умисел на крадіжку вказаного майна.

В подальшому, коли ОСОБА_5 була відсутня у будинку, ОСОБА_4 скориставшись цим, усвідомлюючи належність на праві приватної власності майна, яке знаходилось в кімнаті будинку ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, таємно, з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон торгової марки «Хіаоші», серії «REDMI», моделі «REDMI 9АТ», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартість якого становить 1177,00 гривень, помістивши викрадений мобільний телефон до кишені куртки, в яку останній був одягнений, покинув приміщення житлового будинку, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1177, 00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно 26.09.2023 разом з ОСОБА_5 прийшов до ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. Він дійсно взяв телефон зі столу, бо вважав його своїм, так як був у стані алкогольного спяніння. Ніхто цього не бачив. Коли повернувся додому в с. Шура -Копіївська, то там зясував, що в нього два телефони. Викрадений телефон подарував своєму другу, не намагався повернути його потерпілій. Розуміє, що фактично вчинив крадіжку. Відшкодувавпотерпілій шкоду після того, як вже було порушено кримінальне провадження. Не заперечив того факту, що раніше притягувався до відповідальності та має непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. Також йому було відомо, що в Україні діє воєнний стан. Шкодує про вчинене та більше такого не повториться.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що в сепні-вересні 2023 року, точніше вже не памятає вона разом з обвинуваченим та ще двома друзями прийшли в гості до ОСОБА_6 , де розпивали спиртні напої. В якийсь момент вона разом зі своєї подругою та її хлопцем вийшли на вулицю, а телефон вона залишила в кухні на столі, щоб його підзарядити. Коли повернулась з вулиці, то телефона не було. Вона запитала в ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , чи не брали вони її телефона, на що отримала негативну відповідь. Після цих подій вона поїхала в м. Київ і лише через два місяці, за порадою подруги, звернулася до поліції щодо викрадення телефону. Після цього через дві неділі вона зустріла ОСОБА_4 , який відшкодував їй шкоду за телефон, претензій до нього вона не має. Яке обвинуваченому слід призначити покарання, не знає. Вважає, що, можливо, за час іспитового строку він зробить для себе відповідні висновки.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, вивченням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів і судових витрат.

Суд розцінює показання потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_4 як належний, допустимий та достатній доказ вини останнього, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: умисні дії, таємний спосіб викрадення, корисливий мотив та мету.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує їх за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, ОСОБА_4 має непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується задовільно, скарги на його поведінку з боку сусідів не надходили, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Ураховуючи наведене, конкретні обставини, зокрема, що до вчинення вказаного злочину не призвели скрутне матеріальне становище обвинуваченого чи складна життєва ситуація, викликана хворобою або іншою поважною причиною, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має не зняту та непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, звільнившись з місця відбування покарання в липні 2022 року, відповідних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, суд доходить висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та покаранням необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 65-67, ч.4 ст.185 КК України, ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання на виконання даного вироку.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi 9АТ» чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання власнику, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_4 , - залишити останній за належністю, скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.01.2024;

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1514,56 грн. (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень п`ятдесят шість копійок) витрат на залучення експертів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1