Справа № 626/890/24
Провадження № 1-кс/626/395/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

28 лютого 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0000205 від 23.02.2024р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Піщанка, Красноградського району, Харківської області, громадянин України, навчається НВК №4 м.Красноград, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого п.п.7, 12 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2024 в денний час доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебуваючи в Хомутовському парку м.Красноград, розташованому по вул. Коцюбинського, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння смерті ОСОБА_11 , з хуліганських мотивів безпричинно нанесли серію ударів ногами та руками по голові та тілу ОСОБА_11 від яких останній помер на місці.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №12-17/43-КРт124 від 23.02.2024 причиною смерті ОСОБА_11 стало: гостра крововтрата, розрив селезінки, тупа травма грудної клітини та живота, зчмт та загальне переохолодження організму.

За даним фактом 23.02.2024р. слідчим Красноградського РВП ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

У вчиненні зазначеного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винність якого у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Протоколом огляду трупа від 22.02.2024;

- Допитом свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що 21.02.2024 вона разом з ОСОБА_11 в денний час доби вона йшла дому, потім останній вирішив піти кудись у свої справах і звернув з дороги до Хомутовського парку м. Красноград. Тоді ОСОБА_12 бачила його останній раз;

- Допитом свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що 26.02.2024 о 21 годині 03 хвилини йому в месенджер «Телеграм» його знайомий ОСОБА_14 , якому 12 років перекинув відеозапис, де троє хлопців в парку наносять тілесні ушкодження якомусь чоловіку з велосипедом. Особи, які наносили тілесні пошкодження чоловіку на відео були в масках, але за статурою та загальними рисами обличчя, які можна було розгледіти свідок впізнав одного і йому здалося, що це був ОСОБА_10 . Після цього він написав ОСОБА_15 в мережі «Інстаграм» та у них з ним винила бесіда, в якій він в цьому і визнав свою провину;

- Протоколами оглядів місця події за місцем мешкання ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в ході яких було вилучено мобільні телефони та одяг останніх;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , який повідом, що 24.02.2024 року близько 20:00-20:30 йому написав ОСОБА_15 в Instagram та попросив його Telegram. ОСОБА_16 дав йому посилання на свою сторінку, після чого він скинув відеозапис та написав, що вбив якогось чоловіка. На даному відеозаписі свідок побачив як два хлопця б`ють чоловіка на території Хомутівського парку, м.Красноград. Даний відеозапис був зі звуком та він зрозумів, що ОСОБА_15 знімав дане відео на свій мобільний телефон. Чоловік, який йшов з велосипедом по території Хомутівського парку, якого він впізнав як ОСОБА_17 , який проживав на одній вулиці зі свідком. Далі на відеозаписі було видно, що на ОСОБА_18 напали ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Свідок відразу впізнав їх на відео по одягу, а саме ОСОБА_21 впізнав по куртці та штанам (вони були в нього зі світовідбиваючими полосками), а у ОСОБА_22 були фото в соц. мережах саме в тому одязі, в якому він був на відео. Свідок знає даних осіб зі школи. Після того, як ОСОБА_23 впав на землю, велосипед впав поруч з ним. Він був в безпорадному стані, його почали бити ногами та руками в різні ділянки тіла, особливо по животі та голові. ОСОБА_24 старався закриватись від них, після цього ОСОБА_15 підбіг та почав бити його по животі. ОСОБА_24 перестав рухатись. Після цього відеозапис закінчився. Свідок запитав у ОСОБА_15 навіщо вони це зробили, на що він відповів «нам треба чиста нація». Він не розкаювався, йому не було страшно.

27.02.2024 о 08:50год. ОСОБА_4 було за затримано в порядку ст.208 КПК України.

27.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.п.7, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Враховуючи вищевикладене, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі

2. Незаконно впливати на свідків (п.3 ст.177 КПК України), з тією метою, щоб вони не надавали викривальних показань стосовного нього.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним до вищевказаного злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України орган досудового розслідування вважає за неможливим внесення застави ОСОБА_4 , оскільки ним було вчинено злочин, який спричинив загибель людини.

Беручи до уваги вищевикладене, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного, його законного представника, які просили обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та його адвоката, який підтримав позицію свого підзахисного, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за п.п.7, 12 ч.2 ст.115 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

Також допитаний в якості підозрюваного та в судовому засіданні, останній частково визнав свою вину у вчиненні даного злочину та не заперечуючи факту сумісного побиття та нанесення тілесних ушкоджень постраждалому, пояснив, що умислу на вбивство у них не було.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 2 ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КК України.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі

2. Незаконно впливати на свідків (п.3 ст.177 КПК України), з тією метою, щоб вони не надавали викривальних показань стосовного нього.

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 навчається, міцних соціальних зв`язків не має, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 рокі або довічне позбавлення волі, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, або вчинити інший злочин.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, жорстокості, зухвалості та цинічності скоєного групою осіб, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, тобто з 08:50год. 27.02.2024 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель потерпіло ОСОБА_11 , то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

При цьому вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних мір запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим. що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст.179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний (обвинувачений) зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку можливо вчинити дії для подальшого переховування від органу досудового розслідування або суду

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що за таких умов в останнього виникнуть можливості для переховування від органу досудового розслідування або суду або незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним (обвинуваченим) кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного (обвинуваченого) винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється (обвинувачується), його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

У разі обрання судом стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_4 в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено. що заявлені ризики наявні, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

В зв`язку з викладеним, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження № 0000205 від 23.02.2024р. за п.п.7, 12 ч.2 ст.115 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 08 год. 50 хв. 27 лютого 2024 року до 08год. 50хв. 26 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному, захиснику та законному представнику негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1