Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/452/2024 Справа № 641/8864/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001512 від 24.06.2015 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, заміжня, в сили ст.89 КК України раніше не судима, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 24.06.2015 приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшла до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає її син, з метою використання його комп`ютера. Проте, в цей час у вказаному помешканні знаходився її знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом зі своїм товаришем - ОСОБА_7 користувалися вищевказаним комп`ютером, встановлюючи програми. З цього приводу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт під час якого, останній неодноразово виштовхував за двері ОСОБА_5 , а остання у свою чергу намагалася чинити опір та забрати комп`ютер для особистого користування. Після того, як ОСОБА_6 виштовхнув ОСОБА_5 за двері вищевказаної квартири, він повернувся до кімнати та продовжив користуватися комп`ютером. Після чого у ОСОБА_5 , виник злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень та остання направилася до свого помешкання, а саме до кв. № 158 що розташована у тому ж будинку, де на кухні взяла столовий ніж та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, близько 20 години 50 хвилин повернулася до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 де перебував ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 взяла вищевказаний кухонний ніж у праву руку, постукала у двері квартири АДРЕСА_3 , які відчинив ОСОБА_6 , ставши при цьому на порозі, далі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний протиправний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та посягаючи на здоров`я ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла один удар ножем у ліву частину грудної клітини останнього, чим спричинила проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва у верхньому відділі по передній поверхні, яке є тяжким тілесним ушкодженням по критерію небезпеки для життя, тим самим ОСОБА_5 умисно спричинила ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Після вчинення своїх протиправних дій ОСОБА_5 забрала ніж, яким спричинила тілесне ушкодження, і зникла з місця події.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 121 КК України визнала повністю, щиро покаялася та суду пояснила, що дійсно вона, 24.06.2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшла до свого сина, за адресою: АДРЕСА_4 , з метою використання його комп`ютера. У вказаному помешканні знаходився її знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом зі своїм товаришем - ОСОБА_7 користувалися комп`ютером її сина. З цього приводу між нею та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт в результаті якого ОСОБА_6 виштовхав її за двері квартири. Потім вона направилася до свого помешкання, де на кухні взяла столовий ніж та повернулася до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , де перебував ОСОБА_6 . Коли потерпілий відчинив двері, конфлікт продовжився і вона нанесла йому один удар ножем у ліву частину грудної клітини, після чого вона пішла до своєї квартири, в подальшому вона намагалась надати медичну допомогу ОСОБА_6 та допомагала з лікуванням.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та вказував, що претензій до ОСОБА_5 не має та просить суворо її не карати.

Враховуючи, що ОСОБА_5 у судовому засіданні визнала свою вину у повному обсязі, не оспорювала обставини вчинення нею кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.

Так, ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, в силу 89 КК України раніше не судима, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у КНП ХОР «ОНЦПОС».

Обставиною, що пом`якшує її покарання є щире каяття, перебування на обліку у КНП ХОР «ОНЦПОС» у зв`язку з хворобою на туберкульоз, ВІЧ, хронічний гепатит.

Обставиною, що обтяжує її покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для її виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винної та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що наявні обставини, які пом`якшують її покарання, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, який просив суворо її не карати, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, стан здоров`я ОСОБА_5 , наявність у неї хронічних захворювань, її вік, що з моменту вчинення нею злочину пройшов тривалий проміжок часу, за який ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень не вчиняла, суд вважає можливим звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_5 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідок про витрати на проведення експертиз, дані витрати становлять 1718,64 грн., які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо вона протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 1718,64 грн. (одна тисяча сімсот вісімнадцять грн. 64 коп.).

Речові докази: ніж побутового призначення - столовий ніж, з металевим корпусом поміщений до коричневої картонної коробки, опечатаний печаткою ХОРБСМЕ; 3 змиви з речовиною бурого кольору, поміщених до паперового конверту, та опечатаний печаткою ХОБСМЕ; футболку з нашаруванням речовини бурого кольору, поміщену до прозорого полімерного пакунку та опечатаного біркою з печаткою ХОБСМЕ, 2 побутові ножі, поміщені до картонного коробка; два рушника з нашаруванням речовини бурого кольору; СПР поміщені до сейф пакунку - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1