В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/434/24

Провадження № 1-кп/348/222/24

02 липня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 18.02.2024 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя, Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні нікого не має, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статтею 382 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2023 у справі № 348/2639/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Однак ОСОБА_3 діючи умисно, в порушення вимог п. 9 ст. 129, 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», достовірно знаючи про наявність постанови суду, що набрала законної сили 28.11.2023, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, з метою невиконання вказаної постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, 09.02.2024 та 17.02.2024 керував транспортним засобом марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та був зупинений працівниками поліції Надвірнянського РВП ГУНП в області за порушення Правил дорожнього руху.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

3. Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.

Суду пояснив, що 15.11.2023 року його притягнули до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та наклали адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Про винесену постанову обвинувачений знав, оскільки був присутній у судовому засіданні. Постанову суду отримав поштою в січні 2024 року. Постанову не оскаржував. На теперішній час подвійний розмір штрафу за цією постановою в сумі 34000 грн не сплатив через відсутність коштів. 09.02.2024 взяв у брата автомобіль покататись та смт.Делятин його зупини працівники поліції за невключені фари. Він був притягнутий до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу 20400 грн. На теперішній час подвійний розмір штрафу за цією постановою в сумі 40800 грн не сплачений через відсутність коштів. 17.02.2024 обвинувачений також керував транспортним засобом, за яких причин не пам`ятає. Зупинили працівники поліції за ремінь безпеки, штраф сплатив.

У вчиненому щиро розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить. Транспортним засобом керував без поважних причин.

Також обвинувачений пояснив, що на даний час він офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має мінливий дохід від виконання робіт по найму у місцевого населення, не одружений, осіб на утриманні не має, своє матеріальне становище оцінює як нормальний, стан здоров`я на теперішній час незадовільний через травму отриману в ДТП, тому він не працює і доходів не має. Заощаджень не має.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні, враховуючи повне визнання винуватості обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ставив питання щодо недоцільності дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні, розглядати справу у спрощеному порядку відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, та клопотав перед судом обмежитися лише допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу.

Після роз`яснення обвинуваченому положень ч.3 ст.349 КПК України, в тому числі, що він буде позбавлений права оскаржити обставини в апеляційному порядку, які ніким не оспорюються, ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що вважає за необхідне розгляд у даному кримінальному провадженні проводити у спрощеному порядку згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК і обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням постанови суду, вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого та дослідженням матеріалів про речові докази і процесуальні витрати.

Відповідно до копії постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2023 у справі №348/2639/23 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 28.11.2023 та в апеляційному порядку не оскаржувалась. Судовий розгляд відбувався за участю обвинуваченого, копію цієї постанови обвинувачений отримав 15.11.2023, що підтверджується копією розписки.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 09.02.2024 на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом 09.02.2024 будучи особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 17.02.2024 на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом 17.02.2024 без використання ременів пасивної безпеки.

За матеріалами кримінального провадження речовим доказом визнаний DVD-R диск із наявним відеозаписом від 17.02.2024 на якому зафіксовано складання адміністративної постанови на ОСОБА_3 за фактом порушення ним Правил дорожнього руху під час керування автомобілем ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження.

Також в судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що саме він двічі керував транспортним засобом після прийняття щодо нього постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування, за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, підтверджуються дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового розгляду доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.382 КК. При цьому суд враховує правову позицію ККС ВС, викладений у постановах: від 08.02.2023 у справі №464/4690/20 та від 27.02.2023 у справі №450/205/19.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст..66 КК України суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений нетяжкий злочин.

Судом також враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Так, визначаючи міру покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинене закінчене умисне кримінальне правопорушення, суспільна небезпечність якого полягає в нанесенні шкоди інтересам правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення, яке підлягає обов`язковому виконанню.

З даних про особу обвинуваченого випливає, що він має визначене і постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, має задовільний стан здоров`я, на обліку у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, за соціальними зв`язками: не одружений, дітей або утриманців не має, працездатний, однак офіційно не працевлаштований, на обліку центру зайняті не перебуває, має мінливий дохід, матеріальний стан незадовільний, раніше не судимий.

Згідно висновків досудової доповіді Надвірнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області в обвинуваченого середній ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, а тому орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Дослідження інформації, що характеризують особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності і стосунків у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Зазначений висновок органу пробації є обґрунтованим з підстав наведених у ньому. З огляду на те, що орган пробації в повному обсязі дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_3 та дав мотивований висновок оцінки особи та ризиків, підстав для відхилення від такого висновку судом не встановлено.

З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи його особу, що ОСОБА_3 в цілому по матеріалах справи характеризуються задовільно, враховуючи його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, розкаяння, а також з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості його наслідків, суд, керуючись ст.ст.63,65-67 КК України, вважає за необхідне з кількох альтернативних покарань, передбачених частиною першою статті 382 КК, обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду призначення більш м`якого виду покарання за санкцією даної статті є неможливим з огляду на майновий стан обвинуваченого, який має незадовільне матеріальне становище, офіційно не працевлаштований і не має постійних джерел доходу, на теперішній час не працює через травму, накладені на нього адміністративні стягнення за порушення Правил дорожнього руху в загальній сумі 74800 гривень не сплатив через відсутність коштів, що вказує на неможливість призначення більш м`якого покарання за санкцією даної статті.

З огляду на обставини і наслідки вчинення кримінального правопорушення, покарання у виді позбавлення волі йому слід призначити на рівні мінімальної межі, встановленої статтею для даного виду покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , дані про його особу, який розкаявся у вчиненні злочину, суд, керуючись ст.ст.75,76 КК України, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлено.

У кримінальному провадженні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись стст.368,370,374 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_3 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: DVD-R диск із наявним відеозаписом від 17.02.2024, який визнано речовим доказом відповідно до постанови від 21.02.2024, - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000059.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1