Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : захисниці засудженого ОСОБА_5 - адвокатки ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/623/22, за апеляційною скаргою прокурорки ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року, задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2019 за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна на більш м`яке покарання - у виді виправних робіт з відрахуванням у дохід держави 10% заробітку.

З матеріалів судового провадження убачається, що 27 вересня 2022 року, захисником засудженого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_8 , до Ужгородського міськрайонного суду направлено клопотання про заміну невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2019 за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна на більш м`яке покарання - у виді виправних робіт з відрахуванням у дохід держави 10% заробітку. В обґрунтування доводів клопотання адвокат ОСОБА_8 посилається на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2019, яким ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, що покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2019 за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки ОСОБА_5 відбуває в ДУ «Закарпатській УВП (№9)». Вказаний вирок набрав законної сили на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду від 23.09.2019, згідно з якою вирок залишено без зміни. Початок строку відбування покарання встановлено рахувати із 19.08.2020, кінець строку - 19.08.2024. Наказом №7 від 28.08.2020 ОСОБА_5 зарахований у господарську обслугу ДУ «Закарпатській УВП (№9)» з 08.09.2020. На момент подачі клопотання засуджений відбув частину покарання, що становить 2 роки 1 місяць 7 днів. Положення про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання та підтверджується наказом № 7 від 28.08.2020 про зарахування в господарську обслугу, характеристикою начальника ДУ «Закарпатська УВП №(9)», згідно з якою за період відбування покарання в установі ОСОБА_5 характеризується позитивно, залучений до суспільно корисної праці на посаді підсобного робітника, до виконання покладеної роботи ставиться сумлінно, у відношенні до представників адміністрації установи стриманий, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. За зразкову поведінку відповідно ст. 130 КВК України має два заохочення у виді подяки, відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Про доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення свідчить і той факт, що засуджений під час розгляду справи в суді першої та апеляційних інстанцій визнав себе винуватим і розкаявся у вчиненому, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці. Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. В особовій справі засудженого наявні повідомлення (довідки) про можливість у разі звільнення від покарання у виді позбавлення волі працевлаштування засудженого ОСОБА_5 .

В ухвалі суду вказується на те, що з матеріалів клопотання і особової справи засудженого та долучених стороною захисту до судового провадження документів убачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9» з 19.08.2020 (з дати фактичного затримання засудженого, що підтверджується протоколом затримання особи від 19.08.2020) і на час звернення з клопотанням відбув більше половини строку покарання, призначеного судом. Судом встановлено, що 28.08.2020 ОСОБА_5 працевлаштований у господарську обслугу на посаду підсобного робітника, що підтверджується Витягом з Наказу №7 від 28.08.2020 «Про зарахування в госпобслугу» та ОСОБА_9 трудовим договором №35/20 від 28.08.2020. З характеристики, що міститься в матеріалах особової справи, убачається, що засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, двічі відносно нього застосовано заходи заохочування у виді подяки правами начальника установи. На переконання суду, відомості у наявних у матеріалах за клопотанням документах, свідчать про поведінку та роботу засудженого ОСОБА_5 протягом усього часу відбування покарання, а не лише в період, який передував відбуттю частини покарання, яка дає право на застосування положень ст.82 КК України, та переконливо доводять позитивну динаміку змін у особистості засудженого, і дають підстави вважати, що засуджений, який відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, став на шлях виправлення. Враховуючи те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_10 гарантує працевлаштування засудженому ОСОБА_5 на посаду підсобного робітника з оплатою праці 6500, 00 грн на підтвердження чого надає довідку №1 від 03.02.2022, довідку №2 від 27.04.2022, довідку №2 від 23.09.2022, що також підтверджується копією повідомлення начальника майора внутрішньої служби ОСОБА_11 про проведену співбесіду з ФОП ОСОБА_10 , у ході якої з`ясовано, що засуджений ОСОБА_5 буде працевлаштований на посаду підсобного робітника, а також те, що невідбута частина покарання становить 1 рік 9 місяців 15 днів, і становить менше половини строку покарання призначеного судом, а відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України ця невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, яке призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього ж Кодексу для цього виду покарання, керуючись вимогами ч.1 ст.57 КК України, згідно з якою покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від 6 місяців до 2 років, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке необхідно задовольнити, та замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік 9 місяців 15 днів, з їх відбуванням за місцем роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 з відрахуванням у дохід держави 10% заробітку засудженого.

В апеляційній скарзі прокурорка ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що застосування вимог п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України можливе лише до осіб, які відбули не менше половини призначеного їм строку покарання за вчинення корупційного нетяжкого злочину, або кримінального правопорушення, що пов`язане з корупцією, а ОСОБА_5 засуджений за вчинення корупційного злочину, який відноситься до категорії тяжких. Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки законодавцем не встановлена заборона застосування цієї норми саме у цьому випадку. Звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 не був офіційно працевлаштований, оскільки відбував покарання в умовах ДУ «Закарпатська УВП №9», трудовий договір з ОСОБА_10 не підписував. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання на більш м`яке.

У запереченнях на апеляційну скаргу адвокатка ОСОБА_6 вказує на те, що доводи, викладені прокуроркою в апеляційній скарзі слід визнати такими, що не заслуговують на увагу. Вважає, що твердження прокурора про те, що ст. 82 КК України не передбачає можливості замінити ОСОБА_5 призначене покарання на більш м`яке, є створенням штучних перешкод особі ромської національності, тобто містить ознаки дискримінації, у реалізації наданого державою права на повернення до нормального життя. Просить апеляційну скаргу прокурорки залишити без зміни.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурорки адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що доводи прокурорки не заслуговують на увагу з огляду на те, що місцевим судом дотримані вимоги КПК України при ухваленні рішення. Стосовно заміни судом покарання на виправні роботи в ФОП ОСОБА_10 , адвокат зазначає, що вказана помилка суду в цій частині є підставою для зміни ухвали, а не для її скасування. Просить ухвалу залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурорки без задоволення.

Судове провадження розглядається за відсутності засудженого та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що: прокурор та засуджений належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак заяв про відкладення її розгляду не подавали; під час апеляційного розгляду справи брала участь захисниця засудженого ОСОБА_5 - адвокатка ОСОБА_6 , яка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та засудженого; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення адвокатки ОСОБА_6 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу. Якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Постановою пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого так і на інших осіб, суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати, ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Таким чином, з вище наведеного слідує, що основними умовами для застосування щодо засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у ч. 4 ст. 82 КК України; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, ресоціалізації - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства: повернення його до самостійного, загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

При цьому, критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. 82 КК України є: ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання; участь у суспільно-корисній праці; участь у виховних заходах; участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні; участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність; участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій; поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством; прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності, виконавчих листів); визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому; підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9» з 19.08.2020 (з дати фактичного затримання засудженого, що підтверджується протоколом затримання особи від 19.08.2020) і на час звернення адвоката ОСОБА_12 із клопотанням відбув більше половини строку покарання, призначеного судом.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.08.2020 ОСОБА_5 працевлаштований в господарську обслугу на посаду підсобного робітника, що підтверджується Витягом з Наказу №7 від 28.08.2020 «Про зарахування в госпобслугу» та ОСОБА_9 трудовим договором №35/20 від 28.08.2020.

З характеристики, що міститься в матеріалах особової справи, убачається, що засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, двічі відносно нього застосовано заходи заохочування у вигляді подяки правами начальника установи.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відомості в наявних у матеріалах за клопотанням документах, свідчать про поведінку та роботу засудженого ОСОБА_5 протягом усього часу відбування покарання, а не лише в період, який передував відбуттю частини покарання, яка дає право на застосування положень ст.82 КК України, переконливо доводять позитивну динаміку змін в його особистості, і дають всі підстави вважати, що засуджений, який відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, став на шлях виправлення.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_10 гарантує працевлаштування засудженому ОСОБА_5 на посаду підсобного робітника з оплатою праці 6500, 00 грн на підтвердження чого надає довідку № 1 від 03.02.2022, довідку № 2 від 27.04.2022, довідку № 2 від 23.09.2022, що також підтверджується копією повідомлення начальника майора внутрішньої служби ОСОБА_11 про проведену співбесіду з ФОП ОСОБА_10 , в ході якої з`ясовано, що засуджений ОСОБА_5 буде працевлаштований на посаду підсобного робітника.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність визначених законом умов, які дають підстави для застосування щодо засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, зокрема те, що він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме виправні роботи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, взявши до уваги те, що невідбута частина покарання становить 1 рік 9 місяців 15 днів, і становить менше половини строку призначеного покарання, а відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, яке призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для цього виду покарання, суд першої інстанції обґрунтовано, керуючись вимогами ч. 1 ст. 57 КК України, згідно з якою покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від 6 місяців до 2 років, замінив засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік 9 місяців 15 днів, з їх відбуванням за місцем роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 з відрахуванням у дохід держави 10% заробітку засудженого.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали від 03.11.2022.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосування вимог п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України можливе лише до осіб, які відбули не менше половини призначеного їм строку покарання за вчинення корупційного нетяжкого злочину, або кримінального правопорушення, що пов`язане з корупцією, а ОСОБА_5 засуджений за вчинення корупційного злочину, який відноситься до категорії тяжких, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують висновків суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що належність злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відповідно до примітки ст. 45 КК України, до корупційного злочину, не виключає його кваліфікацію відповідно до ст. 12 КК України, як тяжкого злочину.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 не був офіційно працевлаштований, оскільки відбував покарання в умовах ДУ «Закарпатська УВП №9», трудовий договір з ОСОБА_10 не підписував, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2023 року, яка залишена без зміни ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_5 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 згідно з вироком Богунського районного суду м. Житомир від 30.05.2019, на не відбутий термін покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік 3 (три) місяці 18 (вісімнадцять) днів.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурорки є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2019 за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна на більш м`яке покарання - у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: