УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 Справа №607/2760/24 Провадження №1-кп/607/1122/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 16 листопада 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Плотича, Тернопільського району, Тернопільської області, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонерки, непрацюючого, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник протиправний намір, направлений на заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються, як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 (в редакції від 30.04.2022 року) (надалі Порядок). Для отримання компенсації особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену ї виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м. Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє документ, який посвідчує його особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п. 4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Будучи обізнаною щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 внутрішньо переміщені особи, які в період часу з 15.08.2022 до 30.04.2023 проживали в житловому будинку обвинуваченої ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переїхали на інше місце проживання, подала заяву «Заяви особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат», форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333» в Білецьку сільську раду, де вказала відомості про проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в її житловому будинку протягом 31-го дня травня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вищевказані дії, обвинувачена ОСОБА_7 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 915 гривень 74 копійки, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Крім цього, у липні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник повторний протиправний намір, направлений на заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Будучи обізнаною щодо вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 внутрішньо переміщені особи, які в період часу з 15.08.2022 до 30.04.2023 проживали в житловому будинку обвинуваченої ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переїхали на інше місце проживання, повторно подала заяву «Заяви особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат», форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333» в Білецьку сільську раду, де вказала відомості про проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в її житловому будинку протягом 30-ти днів червня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, обвинувачена ОСОБА_7 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 886 гривень 20 копійок, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Разом з тим, у серпні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник повторний протиправний намір, направлений на заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Будучи обізнаною щодо вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 внутрішньо переміщені особи, які в період часу з 15.08.2022 до 30.04.2023 проживали в житловому будинку обвинуваченої ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переїхали на інше місце проживання, повторно подала заяву «Заяви особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат», форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333» в Білецьку сільську раду, де вказала відомості про проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в її житловому будинку протягом 31-го дня липня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, обвинувачена ОСОБА_7 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 915 гривень 74 копійки, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Крім цього, у вересні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник повторний протиправний намір, направлений на заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Будучи обізнаною щодо вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 внутрішньо переміщені особи, які в період часу з 15.08.2022 до 30.04.2023 проживали в житловому будинку обвинуваченої ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переїхали на інше місце проживання, повторно подала заяву «Заяви особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат», форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333» в Білецьку сільську раду, де вказала відомості про проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в її житловому будинку протягом 31-го дня серпня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, обвинувачена ОСОБА_7 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 915 гривень 74 копійки, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Також, у жовтні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник протиправний намір, направлений на повторне заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Будучи обізнаною щодо вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 внутрішньо переміщені особи, які в період часу з 15.08.2022 до 30.04.2023 проживали в житловому будинку обвинуваченої ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переїхали на інше місце проживання, повторно подала заяву «Заяви особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат», форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333» в Білецьку сільську раду, де вказала відомості про проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в її житловому будинку протягом 30-ти днів вересня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, обвинувачена ОСОБА_7 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 915 гривень 74 копійки, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Крім того, у листопаді 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник протиправний намір, направлений на повторне заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Будучи обізнаною щодо вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 внутрішньо переміщені особи, які в період часу з 15.08.2022 до 30.04.2023 проживали в житловому будинку обвинуваченої ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переїхали на інше місце проживання, повторно подала заяву «Заяви особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат», форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333» в Білецьку сільську раду, де вказала відомості про проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в її житловому будинку протягом 31-го дня жовтня 2023 року, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Вчинивши вище вказані дії, обвинувачена ОСОБА_7 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 886 гривень 20 копійок, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_3 , незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 5 435 гривень 36 копійок, які Товариством Червоного Хреста України були зайво нараховані та виплачені їй у вигляді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму Товариству Червоного Хреста України.

Таким чином органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 190 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася та вказала, що в період з 15.08.2022 до 30.04.2023 приймала у себе вдома внутрішньо перемішених осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які проживали у її житловому будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , які після 30.04.2023 переїхали на інше місце проживання. При цьому вона подала в Білецьку сільську раду заяву де вказала, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали в її житловому будинку протягом 31-го дня травня 2023 року, що не відповідало дійсності. В подальшому такі ж заяви вона повторно подавала до Білецької сільської ради ще протягом п`яти місяців, за що отримувала грошові кошти, як компенсацію витрат особам, які розмістили внутрішньо переміщених осіб, що перемістилися у період воєнного стану. Крім того зазначила, що із внутрішньо переміщеною особою у неї родинні відносини, а саме ОСОБА_6 являється її свахою, оскільки її син ОСОБА_8 уклав шлюб із дочкою ОСОБА_9 . При цьому, як стало відомо 14.03.2024 її зять загинув під час виконання свого військового обов`язку, про що долучила копію свідоцтва про смерть. Також зазначила про те, що завдану шкоду Товариству Червоного Хреста України вона добровільно відшкодувала в повному обсязі, шляхом повернення грошових коштів, які були їй зайво сплачені, а також подала заяву до Білецької сільської ради про припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

До закінчення з`ясування обставин по справі обвинувачена ОСОБА_3 подала письмове клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, в якому зазначила про те, що вона добровільно подала заяву до Білецької сільської ради про припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб на час розгляду кримінального провадження, а також повернула Товариству Червоного Хреста України усі виплачені їй грошові кошти. Окрім цього просить врахувати, що із внутрішньо переміщеною особою ОСОБА_6 , у неї родинні відносини, оскільки остання являється матір`ю чоловіка її дочки, який 14.03.2024 загинув під час виконання свого військового обов`язку. При вирішенні судом її клопотання просить врахувати вищевказані нею обставини та вважає, що такі свідчать про те, що вона перестала бути суспільно небезпечною так як не є особою яка розміщує у себе тимчасово переміщених осіб.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст.190 КК України на підставі ст. 48 КК України - у зв`язку із зміною обстановки.

Заслухавши клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, взявши до уваги думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до категорії кримінальних проступків. Окрім цього відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується остання є нетяжким злочином.

Крім того у відповідності із приміткою до ст. 45 КК України кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 невважаються корупційними кримінальними правопорушеннями або кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією. Також дані кримінальні правопорушення не пов`язані із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч. 1 ст. 285 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12 визначено, що для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК України.

Суд також враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену в постановах від 26 березня 2019 року у справі №569/20/14-к та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, якою наголошено, що збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Під зміною обстановки, внаслідок якої діяння втратило суспільну небезпечність, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому.

Таким чином, суд при вирішенні клопотання враховує що ОСОБА_3 вперше вчинила кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст.12 КК України, відносять до кримінального проступку та нетяжкого злочину, щиро розкаялася у вчиненому, у повному обсязі відшкодувала завдану шкоду, що підтверджується, квитанцією від 12.01.2024 про повернення надмірно нарахованих грошових коштів, на час розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 подала до Білецької сільської ради заяву про припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб, а також обвинувачена перебуває у родинних відносинах із внутрішньо переміщеною особою ОСОБА_6 , яка являється матір`ю чоловіка її дочки, який 14.03.2024 загинув під час виконання свого військового обов`язку. Відтак внаслідок зміни обстановки діяння вчинені обвинуваченою ОСОБА_3 втратили суспільну небезпечність і остання перестала бути суспільно небезпечною, що також узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду, у зв`язку із чим суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 слід задовольнити.

За таких обставин суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 0000321 від 16 листопада 2023 відносно нього закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 395 КПК України, ст.ст.12, 44, 48 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 16 листопада 2023 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1, 2 ст. 190 КК України - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1