Справа № 645/412/24
Провадження № 1-кп/645/209/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Фрунзенського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом по кримінальному провадженні №0001521 від 29.10.2023 обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одружений, на території України офіційно непрацевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на продовження існування ризиків, які були враховані при обрані запобіжного заходу, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що є тяжким злочином. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.

Сторона захисту не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 р. обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та заборонено йому залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду - в період доби з 21:00 год. до 07:00 год. Встановлено строк дії даної ухвали в межах строку досудового розслідування до 29.12.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) прибувати за кожним викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 р., 25.01.2024 р., 14.03.2024 р. та 22.04.2024 року було продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання та покладені відповідні обов`язки на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України.

Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчується 20.06.2024 р., що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, змінювати адреси місць проживання;

- незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані свідків, враховуючи викладене ОСОБА_5 знає місця їх проживання, а відтак імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, враховуючи те, що останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, суддя, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває його зміст.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризик переховування від суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обстави, враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, зазначений ризик продовжує існувати.

Крім того, суд враховує, що:

- ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а саме злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, на території України офіційно непрацевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має.

Суд зазначає, що зазначені дані про особу не зменшують існування вищевказаних ризиків, оскільки вони існували як на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити ним дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час дії воєнного стану.

Отже, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, за таких обставин клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_5 , який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 21:00 год. до 07:00 год. з продовженням строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, визначених ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 р., передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити обвинуваченому залишати житло за вказаною адресою без дозволу прокурора, суду - в період доби з 21:00 год. до 07:00 год. строком на 60 днів, тобто до 11 серпня 2024 року включно.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків:

- прибувати до прокурора і суду за першою вимогою;

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 ;

- не виїжджати за межі м. Харкова та Харківської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого через прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Встановити строк дії ухвали до 11.08.2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 14 червня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1