Справа №588/963/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/611/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 20 вересня 2023 року, якою звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт, призначеного вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

До Тростянецького районного суду Сумської області звернувся начальник Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_9 із клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт, призначеного вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 р.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 20 вересня 2023 року, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт строком на 01 рік 11 місяців 09 днів із відрахуванням із суми заробітку 20 % в дохід держави, призначеного вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року.

Вказане рішення суд обґрунтував тим, що оскільки законодавець передбачив шляхи вирішення питання щодо покарання у виді виправних робіт відносно певних категорій осіб, які в силу виняткових обставин набули додаткових спеціальних (особливих) ознак, та відносно яких не може бути призначений (застосований) такий вид покарання, суд вважає за можливим застосувати аналогію закону в частині використання вказаної процедури для усунення законодавчої прогалини, щодо засуджених до виправних робіт осіб, які стали військовослужбовцями до моменту повного відбуття покарання.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 20 вересня 2023 року скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою безпідставне звільнення засудженого від відбування покарання та надало змогу останньому уникнути справедливої кари за вчинене. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні вказує на те, що чинним Законом України про кримінальну відповідальність не передбачено можливість звільнення від покарання у зв`язку із перебуванням особи на військовій службі.

Наказ Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019, на який посилається суд є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому повинен відповідати нормам Закону України, у тому числі кодифікованому. Крім того, даний наказ лише регулює діяльність відповідних органів, зокрема і органу пробації, при здійсненні нагляду за проведенням соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, пов`язаних із позбавленням волі, а тому не має нічого спільного із питанням звільнення від відбування покарання, яке регулюється лише КК України.

Відповідно до ч., ч. 3, 4 ст. КК України, застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Крім того, судом взято за аналогією саме процедуру дострокового звільнення від відбування покарання, а не заміну виправних робіт іншим покаранням, зокрема штрафом, чи зупинення виконання покарання до моменту звільнення засудженого з військової служби та подальшого його звільнення (за наявності підстав) у зв`язку зі закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Разом із тим, «достроковість» за своїм змістом являє собою наявність на момент її застосування вже відбутої частини призначеного судом покарання. Проте, суд звільнив ОСОБА_7 без його відбуття, чим допустив грубе порушення принципу невідворотності виконання і відбування покарання, як одну із основоположних міжгалузевих засад.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора, який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив їх задовольнити, засудженого, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтовано, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Проте, як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримано.

Відповідно матеріалам кримінального провадження, вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року, ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді виправних робіт строком на 02 роки з відрахуванням 20 % із його заробітку в дохід держави, без конфіскації майна.

13 червня 2023 року до Тростянецького районного суду Сумської області звернувся начальник Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» Сумської області ОСОБА_9 із клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт, призначеного вироком вказаного суду від 05.05.2023, оскільки останній відповідно до наказу від 15.05.2023 № 139, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Тобто, як вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження, на момент ухвалення вироку, ОСОБА_7 офіційно був працевлаштований та не був військовослужбовцем, а тому покарання призначено відповідно до вимог Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу Законом України про кримінальну відповідальність визначено підстави звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК України), із випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років (ст. 79 КК України), у зв`язку зі закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (ст. 80 КК України), умовно-дострокове звільнення (ст. 81 КК України), заміна невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (ст. 83 КК України), за хворобою (ст. 84 КК України), у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу засудженого для обміну як військовополоненого (ст. 84-1 КК України), на підставі закону України про амністії або акта про помилування (ст. 85 КК України).

Перелік зазначених підстав звільнення від покарання або його відбування є вичерпним.

Окрім цього, порядок звільнення особи (засудженого) від відбування покарання встановлено ст. 539 КПК України.

Частина 2 статті 57 КК України передбачено, що виправні роботи не застосовуються до ряду осіб, в тому числі військовослужбовців.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, колегія суддів доходить до висновку про те, що орган пробації звернувся до суду з клопотанням, порядок вирішення якого не передбачено кримінальним процесуальним законом, та підстави такого звільнення відсутні у законі про кримінальну відповідальність.

Отже, зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_7 був призваний на військову службу до Збройних сил України після ухвалення вироку, не має законних підстав для звільнення останнього від відбування покарання у виді виправних робіт, та відсутні мотиви для задоволення поданого клопотання начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «якість закону» або «принцип зрозумілих правил» охоплює собою такі характеристики відповідного акта законодавства як, зокрема, чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність та послідовність.

Вказані характеристики стосуються як положень будь-якого акта (норм права, які в ньому містяться), так і взаємозв`язку такого акта з іншими актами законодавства лише такої ж юридичної сили.

Тому застосування критерію «якості закону» в даному провадженні судом першої інстанції є невірними, оскільки Закон про кримінальну відповідальність, яким визначено порядок та підстави звільнення особи від покарання та його відбування має вищу юридичну силу над нормативно-правовим актом, Наказом Міністерства юстиції України № 390/5 від 27.01.2023, яким внесено зміни до спеціального нормативно - правового акту, зокрема Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі (п. 12), який передбачає вирішення питання про звільнення від відбування покарання засудженого до виправних робіт, який після винесення судового рішення призваний на військову службу відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України.

Щодо застосування судом першої інстанції аналогії закону для усунення законодавчої прогалини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні поділяється на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приймати закони в Україні повноважна тільки Верховна Рада України, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України. Натомість відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, однак не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

Виходячи з наданих законом судами повноважень, він повинен лише застосовувати норми закону, але аж ніяк не може підміняти законодавчий орган влади та своїми рішеннями відступати від норм закону, змінювати їх зміст, тим самим спотворювати закріплену в них законодавчу мету.

Вказане узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладене в постанові від 15.01.2024, справ № 722/594/22, провадження № 51-3186 кмо 22.

Враховуючи вище викладене та з огляду на те, що функцією апеляційного суду є перевірка законності та обґрунтованості рішень суду першої інстанції, з урахування того, що колегією суддів встановлене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Приписами п. 3, п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, про те що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 20 вересня 2023 року про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт строком на 01 рік 11 місяців 09 днів із відрахування із сум заробітку 20 % в дохід держави, скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника Охтирського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді виправних робіт строком на 01 рік 11 місяців 09 днів із відрахування із суми заробітку 20 % в дохід держави, призначеного вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 05 травня 2023 року.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4