У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/3390/24

провадження № 1-кс/0285/871/24

26 червня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої слідчої судді………… ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання........ ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………...... ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого.......................................... ОСОБА_4 ,

підозрюваного............................... ОСОБА_5 ,

захисника ...........................……... ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання слідчого Слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону,

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

по матеріалам досудового розслідування, внесеного 24.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633,

відносно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с Яблунець Ємільчинського району Житомирської області,

громадянина України,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

військовослужбовця,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 26.06.2024 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК. Зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, шляхом зміни місця свого проживання, оскільки він є військовослужбовцем та в умовах військового стану може бути направлений для проходження військової служби до іншого регіону держави. Також не виключає можливості, що він може незаконно впливати на свідків, з якими проходить військову службу, що може призвести до зміни їх показів або відмови давати покази в подальшому.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник не заперечили проти застосування запобіжного заходу, просили надати можливість ОСОБА_5 під час перебування під арештом періодично виконувати обов`язки військової служби.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить наступного висновку.

Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі, з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Ізоляційний запобіжний захід завжди може бути виправданий, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ст.177 КПК України детально описує ризики, які можуть виправдати ізоляцію особи від суспільства. Метою застосування (продовження) запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Встановлено, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження за ч.1 ст 263 КК України, в рамках якого 24.06.2024 об 10:30 год ОСОБА_5 був затриманий та цього ж дня йому вручено повідомлення про підозру у зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, 24.06.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено наступну вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: автомат АК-74, калібру 5,45 мм; 8 гранатометних пострілів калібру 40 мм «Вог 25»; 1123 патронів калібру 5,45 мм; корпус гранати Ф-1; 1 підривач типу УЗРГМ; 28 корпусів гранат РГН; 48 підривачів типу УДЗ; 20 корпусів гранат РГО; 2 гранати РГД-5, у зборі із 2 підривачами. Вказану вогнепальну зброю та бойові припаси ОСОБА_5 зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри є важливим критерієм та підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження. Так, ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведуть, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, кримінальний процесуальний закон визначає конкретний перелік заходів забезпечення кримінального провадження, які можуть бути застосовані задля досягнення дієвості цього провадження. До вказаних заходів належать, зокрема, запобіжні заходи.

Жоден із заходів забезпечення кримінального провадження не може застосовуватися без доведення обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Тобто, обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.

На даній стадії слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення. На підставі оцінки наданих матеріалів та сукупності отриманих слідством доказів у цій справі факт незаконного зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів є вірогідним та достатнім для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Наявними в кримінальному провадженні відомостями підтверджується існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, з яким звернувся слідчий.

Ініціатором клопотання зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ймовірність переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду і незаконного впливу на свідків і суд погоджується з такими висновками. Останні підтверджуються матеріалами справи, а альтернативні запобіжні заходи в сукупності з даними про особу підозрюваного не в змозі гарантувати належну його поведінку, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Даючи оцінку доводам сторони обвинувачення, суд зазначає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду. Також серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу з метою запобігання спробі перешкоджати кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення. Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, домашній арешт підозрюваного в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо нього, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Відтак, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, докази, на які посилається у клопотанні сторона обвинувачення, вважаю, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, зможе дієво запобігти ризикам, встановленим ч.1 ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу.

В поданому клопотанні доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому воно підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

не відлучатись з місця фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого/прокурора або суду;

повідомляти слідчого/прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи;

прибувати за викликом до слідчого/прокурора або суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 26.08.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити ОСОБА_5 наступне:

працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю;

у разі, якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого/прокурора або суду без поважних причин або не повідомить про причини своєї неявки, або порушить покладені на нього даною ухвалою обов`язки, суд вирішує питання про застосування до нього більш тяжкого запобіжного заходу.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу передати для виконання до Звягельського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Час проголошення повного тексту ухвали 27.06.2024 о 10 год.

Головуюча слідча суддя ОСОБА_1