Справа № 632/853/24
провадження № 1-кс/632/66/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про застосування запобіжного заходу)

21 травня 2024 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у судовому засіданні в м. Первомайський розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, погоджене з відповідним прокурором, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 06.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, який займає посаду водія «КП Олексіївський-Агрокомунгосп», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2024 року слідчий СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області звернувся до суду з клопотанням, погодженим з відповідним прокурором, який призначений в даному кримінальному провадженні, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування, а саме до 08.07.2024, заборонивши йому покидати місце свого проживання з 2200 до 0600 години кожного дня та покласти ряд певних процесуальних обов`язків.

В обґрунтування доводів органами досудового розслідування вказано, що тяжкість покарання і репутація підозрюваного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, без застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суду надано докази того, що СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами, внесеними до ЄРДР за № 0000179 від 06.04.2024. Досудове розслідування розпочате після виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, згідно ст. 214 КПК України, а саме встановлено, що 05.04.2024, близько 1930 години, під час виконання службових обов`язків в добовому наряді здійснено виїзд за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо доставляння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив адміністративне правопорушення за статтею 2101 КУпАП, а саме порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після прибуття працівників поліції за адресою: АДРЕСА_1 , з території домоволодіння вийшли ОСОБА_5 та його син ОСОБА_7 . Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_7 про те, що йому необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 та у разі відмови його буде затримано, згідно ст. 261 КУпАП, та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст. 259 КУпАП, на що останній категорично відмовився. Після цього, останньому було повідомлено, що він є затриманим та запропоновано добровільно пройти до службового автомобіля. Також, працівниками поліції було повідомлено, що у разі невиконання законної вимоги поліцейського та здійснення фізичного опору до останніх буде застосовано фізичну силу та спеціальні засоби, згідно ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію України.

В свою чергу ОСОБА_5 , знаючи та усвідомлюючи, що поліцейський СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_8 , поліцейський СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області сержант поліції ОСОБА_9 , поліцейський СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_10 , поліцейський СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_11 та інспектор СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_12 перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», діючи умисно, маючи умисел на здійснення опору працівникам поліції під час виконання ними покладених на них службових обов`язків, з метою завадити виконанню покладеним на них службових обов`язків, проявляючи агресію до працівників поліції, взяв за руку ОСОБА_7 та почав заводити його на територію домоволодіння, чим перешкоджав виконанню поліцейськими службових обов`язків.

У подальшому працівники СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, діючи в рамках виконання своїх службових обов`язків, запропонували ОСОБА_5 припинити наведені протиправні дії, на що останній не реагував.

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на умисне заподіяння працівнику поліції ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення працівникові правоохоронного органу тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, який виконує свої службові обов`язки, ОСОБА_5 наніс не менш ніж 2 удари рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_8 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 , під час виконання останнім своїх службових обов`язків, тілесне ушкодження у вигляді синця на лобі зліва, яке відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, яке, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином і передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Органами досудового розслідування виконані у повному обсязі вимоги ст. 42 КПК України, тобто ОСОБА_5 08.05.2024 залучено до кримінального провадження у якості підозрюваного.

Так, 08.05.2024 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та під час вручення останньому зазначеного повідомлення про підозру, ОСОБА_5 у присутності понятих категорично відмовився від його отримання.

В ході проведення допиту у якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину не визнав.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий під час судового засідання довів, що відносно підозрюваного, з урахуванням його поведінки та ставлення до вчиненого, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього ряд процесуальних обов`язків.

Прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 причетність до скоєного не визнав, заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку свого підзахисного, зазначив, що відповідно до п. 16 ч.1. ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Згідно до частини 2. ст.23 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, у справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У даному випадку, без наведення відповідних підстав, доказів в розумні вимог КПК України, рішення суду не є обґрунтованим та достатньо мотивованим для учасників судового розгляду, для сторони захисту - підозрюваного ОСОБА_5 , так й для його захисника.

Прокурор/слідчий не надали жодного доказу наявності відповідних ризиків до свого клопотання. Тому вважаємо що суд не може його задовольнити, без наявності відповідних доказів та підстав для його прийняття.

Щодо ризиків, зазначених слідчим в клопотанні (ст. 177 КПК України), а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може сховатися від органів досудового слідства і суду, то стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що ОСОБА_5 переховувався від органів досудового слідства, не з`являвся на виклики, або іншим шляхом зловживав своїм правом.

Слід врахувати, що досудове слідство по справі розпочате 06 квітня 2024 року та, станом на 21 травня 2024 року, ОСОБА_5 викликався до органів досудового слідства на 13 та 17 травня 2024 року, куди безпосередньо з захисником з`являвся та приймав участь в допиті та в ознайомлені з матеріалами кримінального провадження (в порядку ст.221 КПК України).

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, потерпілого по вказаному кримінальному провадженні, то матеріали кримінального провадження вже містять покази даних осіб, що підтверджується відповідними протоколами допитів, і їх показання зафіксовані належним чином, тобто ОСОБА_5 ніяким чином не може вплинути на вказані показання, а з урахуванням того, що це працівники поліції, то важелі впливу знаходяться в них.

Окрім цього, ОСОБА_5 раніше не засуджувався, і нових правопорушень не скоював, а тому просить відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю ризиків.

Суд, дослідивши клопотання та додані письмові докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 05.04.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , відеозаписами з відеорегістраторів (боді-камер) працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , висновком судово-медичного експерта №12-14/033-Пр/24 від 08.04.2024 за результатами судово-медичної експертизи в межах кримінального провадження №0000179 від 06.04.2024.

Відтак, необхідність застосування до підозрюваного домашнього арешту обґрунтовується тим, що є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, т.я. санкція передбачає можливість призначення покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою психологічного (у т.ч. шляхом вмовляння та обіцянок) чи фізичного впливу на них, щоб останні змінили свої свідчення в суді, враховуючи принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно зі змістом ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішній справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосовуючи такий запобіжний захід як домашній арешт, суд враховує, що у розпорядженні слідчого по даному провадженню є достатні дані, що свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та докази, що його вчинив саме підозрюваний ОСОБА_5 , хоч останній і заперечує свою причетність до вчиненого, а також враховує репутацію підозрюваного, а саме те, що він раніше не судимий, працевлаштований, одружений.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що в судовому засіданні слідчим доведена наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК, і обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту попередить спробу переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також вплинути на учасників процесу, та неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Окрім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Також судом враховано військовий стан в країні та підстави, що були підґрунтям вчинення правопорушення, в якому звинувачується останній.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді, а отже клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 459-467 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, який займає посаду водія «КП Олексіївський-Агрокомунгосп», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 08.07.2024, та покласти на нього наступні обов`язки:

1.Заборонити йому покидати місце свого проживання, за адресою:

АДРЕСА_1 ,з 22.00 до 06.00 години наступного дня;

2.Прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

3.Не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого,

прокурора чи суду;

4. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Виконання ухвали доручити ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

Термін дії ухвали закінчується 08 липня 2024 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Контроль за виконанням ухвал покласти на Первомайський відділ Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1