печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6170/24-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37309/23-к від 28.08.2023, у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37309/23-к від 28.08.2023, у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021.

В обгрунтування клопотання посилається на те, що в ухвалі про арешт майна вказано, що у разі визнання ОСОБА_6 (повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України), який є чоловіком ОСОБА_5 , винним, майно, на яке накладено арешт, може бути використано для забезпечення виконання конфіскації майна. Проте у кримінальному провадженні № 0002054 від 02.11.2023, матеріали якого виділені з кримінального провадження № 0001357 від 02.11.2021, між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором укладена угода про визнання винуватості, яка не передбачає конфіскацію майна ОСОБА_6 (останньому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займатися адвокатською діяльністю строком на 3 роки, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 75 КК України сторони узгодили звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням).

Наразі така угода знаходиться на розгляді та затвердженні Голосіївського районного суду м. Києва (справа № 752/23992/23 призначена до розгляду на 06.03.2024), роздруківка з сайту суду додається.

Отже, відсутність в угоді про визнання винуватості відомостей про конфіскацію майна ОСОБА_6 додатково підтверджує необхідність повернення майна законному власнику ОСОБА_5 .

Крім того, навіть у разі незатвердження судом у кримінальному провадженні № 0002054 від 02.11.2023 угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 , останньому належить на праві власності інше майно, на яке ухвалою накладено арешт і за рахунок якого може бути забезпечена можлива конфіскація майна.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2023 року по справі № 757/29885/23-к надано дозвіл слідчій групі та прокурорам у кримінальному провадженні № 0001357 на проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаної ухвали, працівниками поліції було проведено обшук у квартирі ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також обшук та вилучення автомобілів, які належать ОСОБА_5 .

Ухвалою Печерського райсуду м. Києва від 17.07.2023 по справі № 757/29885/23-к не було передбачено проведення обшуку в автомобілях, які належать на праві власності ОСОБА_5 , а тим більше їх вилучення на штрафмайданчик, тому при вилученні автомобілів працівниками поліції були перевищені службові повноваження, отже, арешт на майно накладено неправомірно.

Під час обшуку, 19 липня 2023 року, слідчим слідчої групи ГСУ НПУ ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 у ОСОБА_5 був тимчасово вилучений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», а 21 липня 2023 року старшим слідчим в ОВС ГСУ НПУ підполковником поліції ОСОБА_8 був вилучений автомобіль марки «AUDI», що підтверджується відповідними протоколами обшуку (копії додаються). Згідно протоколу обшуку від 21.07.2023, разом з тимчасовим вилученням автомобілів у ОСОБА_5 також були вилучені:

- свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI», моделі A8, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350D, д.н.з. НОМЕР_4 ;

- ключі від автомобіля марки «AUDI», моделі A8, д.н.з. НОМЕР_2 .

В межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001357, прокурор - ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 350D, номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , що підтверджується ухвалою Печерського райсуду м. Києва від 08.09.2023 по справі № 757/31106/23-к, однак зазначеною ухвалою в задоволенні такого клопотання прокурору було відмовлено, що додатково свідчить про незаконність арешту зазначеного автомобіля.

При обшуку у ОСОБА_6 жодних знарядь кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, ні в автомобілях, ні в квартирі знайдено не було. Також ні з квартири, ні з автомобілів нічого вилучено не було. Жодного доказу про те, що майно було придбано на грошові кошти, набуті кримінально-протиправним шляхом, а також є знаряддям вчинення злочину, чи про наявність цивільного позову про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди з ОСОБА_6 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення, прокурором до суду не надано.

Що стосується накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , сторона захисту зазначає наступне.

ОСОБА_6 став власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування 04.06.2014 року, укладеному з ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_6 . Надалі, через 5 років, а саме у 2019 році, 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 була подарована ОСОБА_6 своїй дружині ОСОБА_5 , а у 2023 році ОСОБА_5 була подарована ще 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , тобто, ОСОБА_5 є єдиним власником квартири.

Отже, зазначена квартира АДРЕСА_3 не може вважатись такою, що придбана на грошові кошти, набуті кримінально-протиправним шляхом у 2021 році, внаслідок нібито участі ОСОБА_6 в організованому злочинному угрупованні, нібито створеному в 2021 році, як зазначено в ухвалі.

Прокурором в клопотанні не наведено причинного зв`язку між можливою протиправною діяльністю підозрюваних осіб та накладенням арешту на майно. Слідчий суддя, при винесенні ухвали, не переконався в наявності відповідних доказів. Майно не має відношення до кримінального провадження, оскільки не є об`єктом кримінально протиправних дій та не може бути використане як доказ, факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0001357. Цивільний позов, в межах кримінального провадження, ні до ОСОБА_6 , ні до ОСОБА_5 не пред`являвся.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, вважає арешт передчасним, прийнятим з порушенням права на захист. Окрім того, майно не відповідає критеріям, визначеними ст. 98 КПК України, а у своїй сукупності дані обставини слугують підставами для скасування арешту майна.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав з викладених в ньому підстав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що ухвала про арешт майна є законною та обґрунтованою.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001357 від 02.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2023, у справі № 757/37309/23-к, в межах досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021, накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_5 , зокрема, на:

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350D, синього кольору, 2021 р.в., VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки «AUDI», моделі A8, чорного кольору, 2018 р.в., VIN: НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа 363,9 кв.м., житлова площа 71,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

ОСОБА_5 не була присутня при розгляді питання про арешт майна, а тому має право заявити клопотання про його скасування.

Що стосується накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 слід зазначити наступне.

Як вбачається з документів, доданих до клопотання, ОСОБА_6 став власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування 04.06.2014 року, укладеному з ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_6 . Надалі, через 5 років, а саме у 2019 році, 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 була подарована ОСОБА_6 своїй дружині ОСОБА_5 , а у 2023 році ОСОБА_5 була подарована ще 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , тобто, ОСОБА_5 є єдиним власником квартири.

Отже, зазначена квартира не може вважатись такою, що придбана на грошові кошти, набуті кримінально-протиправним шляхом у 2021 році, внаслідок участі ОСОБА_6 в організованому злочинному угрупованні, створеному в 2021 році.

Щодо арешту, накладеного на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350D, синього кольору, 2021 р.в., VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_4 , та автомобіль марки «AUDI», моделі A8, чорного кольору, 2018 р.в., VIN: НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_2 , слід зазначити, що вказані автомобілі є власністю ОСОБА_5 , яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що у кримінальному провадженні № 0002054 від 02.11.2023, матеріали якого виділені з кримінального провадження № 0001357 від 02.11.2021, між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором укладена угода про визнання винуватості, яка не передбачає конфіскацію майна ОСОБА_6 (останньому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займатися адвокатською діяльністю строком на 3 роки, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 75 КК України сторони узгодили звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням).

Така угода знаходиться на розгляді та затвердженні Голосіївського районного суду м. Києва, справа № 752/23992/23.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2023, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є забезпечення збереження майна як речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вказане майно, яке перебуває у власності заявника. Підозра заявнику не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для подальшого позбавлення власника майна вільно користуватися ним.

Разом з цим, протягом досудового розслідування не встановлено, що майно, належить ОСОБА_5 , на яке накладено арешт є предметом злочину чи отримано незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на майна ОСОБА_5 , оскільки остання не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

При цьому, за встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ОСОБА_5 не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник сторони обвинувачення в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37309/23-к від 28.08.2023, у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37309/23-к від 28.08.2023, у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021, на майно, власником якого є ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ):

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «GLE 350D», синього кольору, 2021 р.в., VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_9 ;

- автомобіль марки «AUDI», моделі «A8», чорного кольору, 2018 р.в., VIN: НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_10 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 363.9, житлова площа (кв.м): 71.7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Забов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021 повернути ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ):

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «GLE 350D», синього кольору, 2021 р.в., VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_9 ;

- автомобіль марки «AUDI», моделі «A8», чорного кольору, 2018 р.в., VIN: НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_10 .

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1