Справа № 946/2249/24
Провадження № 1-кс/510/83/24
У Х В А Л А

25.04.24 р. м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглядаючи матеріали справи за скаргою заявника, ОСОБА_2 , на постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.03.2024 р. про закриття кримінального провадження №50000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 24.04.2024 р., слідчому судді ОСОБА_1 розподілені матеріали справи за скаргою заявника ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.03.2024 р. про закриття кримінального провадження №50000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України.

У своїй скарзі, скаржник ОСОБА_2 , просить скасувати постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.03.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України, зазначивши, що 18.03.2024 р. слідчий Ізмаїльського РВП ГУПН в Одеській області ОСОБА_3 , ухвалив постанову про закриття кримінального провадження № 0000622 від 06.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України. Серед підстав скасування вищевказаної постанови ОСОБА_2 зазначає, що слідчий ОСОБА_3 умисно відмовився провести за обов`язковою участю ОСОБА_2 , як потерпілої, певні слідчі дії, а саме: допит суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 , як осіб, які є членами злочинної організації - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які надають активне корупційне сприяння вищевказаній злочинній організації з приводу використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 на пором «Кислицький».

Вивчивши уважно скаргу ОСОБА_2 , надані матеріали та документи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даних скарг по суті, з метою не допущення порушення норм діючого законодавства України, та встановленні істини при її розгляді, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що судді Ренійського районного суду Одеської області: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , при розгляді скарги, заявили собі самовідвід. Головуючій суддя вважає, що судді Ренійського районного суду Одеської області, обґрунтовано, аргументовано заявили собі самовідвід. Враховуючи те, що головуючій слідчій суддя працює з суддями: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в одному суді, вважаю правильним підтримати їх позицію при розгляді даної скарги, тому що вона ухвалена на підставі норм діючого міжнародного права та кримінально-процесуального законодавства України. Також слід зазначити, що згідно усталеної практики судів, як в Україні в цілому, так і у окремому суді, судді напрацьовують практику, якої дотримуються при розгляді певних категорій справ.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України «Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:…4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;..»

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України «за наявності підстав, передбачених статтями 75- 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язанні заявити самовідвід».

Відповідно до ч.2 ст.81 КПК України «Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює».

Суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України «Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини».

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст.9 Конституції України, ст.ст. 1,8,9 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява № 33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

С цього суд робить висновок, що на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п.1 ст.6 Конвенції.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N.N. 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 р. № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Окрім того, відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зав`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Судом встановлено, що у скарзі скаржник ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.03.2024 р. про закриття кримінального провадження №0000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України, слідчого ОСОБА_3 , який навмисно відмовився проводити за обов`язковою участю ОСОБА_2 , як потерпілої сторони, певні слідчі дії, а саме: допитати суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як осіб, які є членами злочинної організації - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які надають активне корупційне сприяння вищевказаній злочинній організації з використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 на пором «Кислицький». Також заявниця вказує на те, що слідчий ОСОБА_3 цілеспрямовано само-ухилився від надання правової оцінки фактів, письмових доказів (а саме: підроблених документів, використаних для рейдерського захоплення майна потерпілих та цивільних позивачів, підробленого договору купівлі-продажу судна від 14.02.2003 р.), показів свідків, також проігнорував клопотання потерпілої сторони у вищевказаному кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що слідчим суддею ОСОБА_1 раніше за скаргами ОСОБА_2 на постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 06.10.2023 р. та 11.10.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України, заявлялися самовідводи.

У даній скарзі ОСОБА_2 оскаржує постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 18.03.2024 р. про закриття того ж самого кримінального провадження №0000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України, за тих самих підстав, та за участю тих самих осіб.

Враховуючи вищевикладене, оскільки головуючим слідчим суддею ОСОБА_1 вже заявлялися самовідводи по скаргам ОСОБА_2 щодо оскарження постанов слідчого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України, за тих самих підстав за участю тих самих осіб, з метою недопущення сумніву щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаної скарги, які можуть виникнути у сторонніх спостерігачів та учасників кримінального провадження, є доцільним задовольнити заявлений самовідвід слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.35 КПК України «Визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги,…». Тому суд направляє справу № 946/2249/24 до канцелярії для визначення іншого слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 9, 35, 75-82, 370-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву від 24.04.2024 року слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , про самовідвід.

Прийняти заявлений самовідвід слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Справу № 946/2249/24 (провадження № 1-кс/510/83/24) за скаргою заявника ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.03.2024 р. про закриття кримінального провадження № 50000622 від 06.07.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.1 ст.278 КК України - направити до канцелярії Ренійського районного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст.35 КПК України.

Ухвала, слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1