КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3045/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 761/4763/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 року, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-4 КК України та накладено арешт на майно, яке вилучене 25.01.2024 року під час проведення обшуку у індивідуальному сейфі № 07/1, який знаходиться у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Радабанк» за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти в сумі 10000 Євро;

- грошові кошти в сумі 70000 доларів США.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах власника майна ОСОБА_6 , в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2024 року та скасувати її в частині накладення арешту на грошові кошти, які перебувають у користуванні ОСОБА_6 .

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що 20.03.2024 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, повний текст було виготовлено та вручене представнику лише 27.03.2024 року, про що міститься відповідна розписка в матеріалах справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Представник вказує, що зазначені грошові кошти належать ОСОБА_11 , який передав їх на відповідальне зберігання ОСОБА_6 . Передача грошових коштів підтверджується розпискою між власником грошових коштів ОСОБА_11 та зберігачем ОСОБА_6 , яка була складена 03.11.2023 року. Вказані грошові кошті ОСОБА_11 отримав під час здійснення своєї господарської діяльності. Зокрема, ОСОБА_11 не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 року.

Зазначає, що вилучені за місцем зберігання грошові кошти не мають ніякого відношення до кримінального провадження № 0000718 від 27.12.2022 р. і не можуть бути визнані речовими доказами в розумінні ст. ст. 98, 99 КПК України. Крім того, матеріали даного кримінального провадження не містять жодних доказів того, що грошові кошти ОСОБА_11 , одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Посилається автор апеляційної скарги і на те, що майно ОСОБА_6 не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки не вбачається, що воно набуто внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого злочину. Водночас, вказані грошові кошти, які на праві власності належить ОСОБА_6 не можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, адже вони не зберігають на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , як пропущений із поважної причини, якою є тривалість отримання останнім копії повного тексту оскаржуваної ухвали, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Головним слідчим управлінням СБ України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 року за підозрою громадян України ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, та за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , будучи громадянами України, у відповідності до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України зобов`язані захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Громадяни України ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів та непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, стали на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - надання представникам спеціальних розвідувальних служб російської федерації допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, починаючи з квітня 2014 року, представники вищого політичного та з військового керівництва російської федерації, утворили на окупованій території АР Крим федеральні органи державної влади рф, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над цією територією. Зокрема, представниками окупаційної влади було утворене та діє на даний час управління військової контррозвідки федеральної служби безпеки чорноморському флоту (з дислокацією у АДРЕСА_2 , начальником розвідувального центу якого призначено громадянина рф ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одним із завдань вказаного розвідувального органу рф є здійснення підривної діяльності проти України шляхом створення агентурного апарату, у тому числі на підконтрольній діючий українській владі території, з метою збирання інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання рф задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку рф тощо.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, направленого на створення агентурного апарату фсб рф, для використання його можливостей при здійсненні підривної діяльності проти України, приблизно у 2018 році «більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_12 залучив до конфіденційного співробітництва з розвідувальними органами рф громадянина України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає на тимчасово АР Крим, здійснює підприємницьку діяльність у військовій сфері та має широке коло зв`язків серед мешканців підконтрольної держаній владі території, та використовує їх для виконання поставлених завдань представників фсб рф, а також інших невстановлених осіб з числі громадян України.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням з об`єктивних причин на момент повідомлення про підозру дати, часу та інших обставин, але не пізніше початку серпня 2022 року, ОСОБА_13 залучив до протиправної діяльності громадян України ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 з яким тривалий час підтримував товариські стосунки, запропонувавши за грошову винагороджу здійснювати збір та передачу представникам фсб рф інформації з метою її використання під час здійснення підривної діяльності проти України, розвідувальними органами рф. При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_6 надали ОСОБА_13 добровільну згоду на конфіденційне співробітництво по збору та передачі інформації з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, вступивши у попередню змову, домовившись про спільне вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Надалі, в період перебування за кордоном з 22.08.2022 по 31.08.2022, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , провели зустріч в Португальській Республіці, в ході якої досягнуто домовленостей щодо службових можливостей ОСОБА_10 та ОСОБА_6 по здобуттю інформації, та здійснено розподіл ролей і обов`язків, згідно яких ОСОБА_13 , що фактично перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, здійснює безпосередні контакти з ОСОБА_12 , від якого отримує завдання щодо збору інформації, яка цікавить російську спецслужбу, доводить їх ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та доповідає ОСОБА_12 , про результати виконання вказаних завдань.

При цьому ОСОБА_10 , згідно розподілу ролей та обов`язків, використовуючи можливості займаної ним посади в Службі зовнішньої розвідки України, повинен був збирати інформації щодо діяльності ЗСР України, дані щодо кадрових змін в різних правоохоронних та спеціальних органах, а також інформацію стосовно негласних джерел розвідувальних та спеціальних служб України, які діють на території рф та в третіх країнах, та передавати вказану інформацію або безпосередньо ОСОБА_13 або через ОСОБА_6 .

В свою чергу ОСОБА_6 , згідно попередньої домовленості та розподілу ролей і обов`язків, повинен був забезпечувати конфіденційне спілкування між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , та виконувати роль посередника.

Діючи на виконання вищевказаних домовленостей та завдань представника фсб рф, ОСОБА_10 , на початку жовтня 2022 року, зібрав та через громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, передав ОСОБА_12 електронний носій інформації з відомостями щодо функціонування Хмельницької та Рівненської атомних станцій; логістичних центрів доставки зброї та боєприпасів до АДРЕСА_3 , космічної програми, можливого створення брудної бомби на території АДРЕСА_4 , за що у невстановлений спосіб отримав від фсб рф грошові кошти в сумі 2000 доларів США.

Надалі ОСОБА_12 , з метою встановлення службових можливостей ОСОБА_10 по здобуттю інформації, 29.10.2022 шляхом текстових повідомлень в багатоплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями (месенджер) «Telegram» (далі - месенджер «Telegram»), де має ім`я користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з назвою акаунта, мовою оригіналу - « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_2 », надав завдання ОСОБА_13 , який мав абонентський номер « НОМЕР_3 » та записаний в телефоні ОСОБА_12 , мовою оригіналу - «ОСОБА_19», здійснити пошук каналу передачі флеш-носія із завданням щодо отримання ОСОБА_10 інформації, яка становить інтерес для фсб рф, та організації безпосередньої зустрічі.

В свою чергу ОСОБА_13 , діючи на виконання завдання ОСОБА_12 , 27.11.2022 року в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 , який користувався мобільним телефоном ОСОБА_6 , в завуальованій формі, повідомив про необхідність зустрічі останнього з ОСОБА_12 .

Продовжуючи діяти на виконання завдань російської спецслужби, ОСОБА_13 , 28.11.2022, з використанням мобільного телефону надіслав ОСОБА_6 повідомлення про уточнення інформації щодо організації зустрічі ОСОБА_10 з представником фсб рф ОСОБА_12 . Цього ж дня, ОСОБА_6 , продовжуючи виконувати відведену роль посередника, передав загаду інформацію ОСОБА_10 останньому свій мобільний телефон для розмови зі ОСОБА_13 .

В зв`язку із викладеним, 30.11.2022, ОСОБА_12 , шляхом надсилання текстових повідомлень в месенджері «Telegram», провів інструктаж ОСОБА_13 щодо подальшої передачі повної інформації від ОСОБА_10 на флеш-носії із встановленням паролів з метою уникнення викриття протиправної діяльності, щодо оплати після оцінювання відомостей, що й було доведено останньому цього ж дня.

Надалі, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.12.2022, повідомив ОСОБА_13 про наявність у нього інформації, яка цікавить фсб рф, та можливість її надання через електронну поштову скриньку, а після узгодження з ОСОБА_15 на флеш-носії, який буде доставлений ОСОБА_6 під час поїздки в Європу, що було доведено до відома ОСОБА_12 шляхом надсилання текстових повідомлень в месенджері «Telegram».

На виконання зазначених домовленостей, ОСОБА_10 , 27.12.2022 року повідомив ОСОБА_13 про наявність інформації щодо місць зосередження військових засобів зв`язку, військової техніки та іноземних найманців, які дислокуються в межах міст Києва, Дніпра, та Запоріжжя; тактичних характеристик підрозділів з числа іноземних найманців, планів їх розгортання, а також цілі та завдання, які перед ними ставляться.

В свою чергу, ОСОБА_13 , діючи на виконання завдань ОСОБА_12 , також повідомив ОСОБА_10 про необхідність отримання раніше обіцяної інформації щодо резидентури СЗР України за кордоном, із зазначенням установчих даних та номерів телефонів її співробітників; установчі дані та номери телефонів співробітників СЗР України, які готові співпрацювати з фсб рф; дані щодо створеного Великою Британією Центру боротьби з російською дезінформацією із зазначенням установчих даних та номерів телефонів співробітників з української сторони.

Вищевказану інформацію, а також отримане від ОСОБА_15 додаткове завдання по здобуттю інших відомостей щодо СЗР України, в тому числі плани по проведенню диверсій та інші можливі плани щодо рф, цього ж дня, 27.12.2022 року, ОСОБА_13 в телефонному режимі довів через ОСОБА_6 до відома ОСОБА_10 , та отримав ствердну відповідь щодо здобуття зазначеної інформації.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , отримав від нього флеш-носій із вказаною вище інформацією, яка в певній частині також була надана невстановленими досудовим розслідуванням особами, та в період перебування за межами України з 16.03.2023 по 18.03.2023, у невстановленому досудовим розслідування місці, передав його ОСОБА_16 , який надалі 20.03.2023 року в м. Севастополі ТОТ АР Крим надав вказаний носій інформації ОСОБА_12 .

За виконання вказаних дій, ОСОБА_13 , у невстановлений досудовим розслідування спосіб, перерахував ОСОБА_6 отриману від ОСОБА_12 грошову винагороду в сумі 10 000 доларів США, за інформацію, зібрану та передану ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підозрюються у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому в умовах воєнного стану громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

25.01.2024 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , затриманий того ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

25.01.2024 року ОСОБА_6 затриманий і 26.01.2024 року, повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до повідомлення ДКР СБ України № 2/3/1-1248нт від 25.01.2024 року у індивідуальному сейфі № 07/1, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 на підставі заяви на оформлення послуги з надання в тимчасове користування індивідуальних сейфів № 1023/ИНС/21 від 06.10.2023, який знаходиться у відділенні № НОМЕР_1 AT «Радабанк» за адресою: АДРЕСА_1 , можуть знаходитись речі та документи, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема мобільні телефони, комп`ютерна техніка, а також інші предмети, речі та документи з відомостями, що свідчать про вчинення вищевказаного злочину, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з необхідністю врятування майна (речових доказів) - окремих речей, предметів, документів, що зберегли на собі сліди злочинів або містять інші відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження, 25.01.2024 року на підставі повідомлення оперативного підрозділу ДКР СБУ здійснено проникнення до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та проведено обшук індивідуального сейфу № НОМЕР_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 на підставі заяви на оформлення послуги з надання в тимчасове користування індивідуальних сейфів № 1023/ИНС/21 від 5.10.2023, під час якого в ньому виявлено речі, що мають значення для встановлення істини по справі та містять відомості про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме: грошові кошти в сумі 10000 ЄВРО; грошові кошти в сумі 70000 доларів США; пластиковий диплом спеціаліста від 30.06.2008 на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_5 ; атестат на ім`я ОСОБА_6 . Е№428956 від 21.06.2003, АР № 221962329; диплом бакалавра на ім`я ОСОБА_6 від 29.06.2007 АР № 32301771; свідоцтво НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 ; квиток члена профспілки ОСОБА_6 ; сберкнижка рахунок № НОМЕР_7 ОСОБА_6 ; екзаменаційна картка водія; додаток до диплому 12КП № 202301; додаток до диплому 12КН № 267839; довідку вих.. № 101-50 від 30.06.2008; додаток до атестату про повну вищу освіту НОМЕР_8 ; сберкнижка на ім`я ОСОБА_6 ; технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 ; інформаційна довідка з державного реєстру прав на нерухоме майно; договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 від 25.08.2015; договір № 27/15 від 25.08.2015; додаткова угода № 1 до договору № 25/27-15 від 06.07.2016; перелік власників квартир; акт приймання-передачі; акт приймання-передачі від 03.08.2016; договір купівлі-продажу № 053П/ЗП від 30.06.2020; рахунок на 1 арк.; акт звірки на 1 арк.; лист ТОВ «Азимут Трейдинг Груп»; договір купівлі-продажу транспортного засобу від 02.05.2019; копію наказ № 1 від 09.11.2021; сторінка «Статут ТОВ «КФАР»; наказ № 1 від 09.11.2021; наказ № 1 від 09.11.2021; виписка на 1 арк.; статут ТОВ «КФАР»; рішення засновника на 1 арк.; опис документів на 1 арк.; схематичне зображення структури власності; копію паспорту ОСОБА_6 ; копію ідентифікаційного коду ОСОБА_6 ; квитанцію на 1 арк.; рахунок від 03.12.2019; інвестиційний договір № ЗП/Б1/110 від 03.12.2019; рахунок від 05.12.2019; копію довіреності ОСОБА_17 ; додаткову угоду № 1 до інвестиційного договору від 03.12.2019; інвестиційний договір ЗП/Б 1/111 від 05.12.2019; технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 ; копія технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 ; довідку з реєстру прав на нерухоме майно; договір купівлі-продажу від 18.12.2009; копію рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, Рішення апеляційного суду, ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ; договір купівлі-продажу ВА-4908 від 18.11.2022; рахунок № АТ-66/2/12.11.2021; попередній договір купівлі-продажу квартири № АТ-66/2-ПД від 12.11.2021.

26.01.2024 року усі вилучені предмети постановою слідчого визнано речовими доказами.

26.01.2024 року, в порядку ст. 233 КПК України, Головне слідче управління СБ України звернулось з клопотання про обшук з метою виявлення та вилучення вищевказаних предметів у індивідуальному сейфі № 07/1, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та знаходиться у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Радабанк» за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, 198.

01.02.2024 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_18 за результатами розгляду клопотання про проведення обшуку винесено ухвалу про часткове задоволення, а саме надано дозвіл на проведення обшуку у індивідуальному сейфі № 07/1, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та знаходиться у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Радабанк» за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення вищевказаних речей, без надання дозволу на їх вилучення.

Разом з цим, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України встановлене покарання, яке передбачає конфіскацію майна.

З огляду на те, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду Києва ОСОБА_18 від 01.02.2024 року про дозвіл на проведення обшуку надійшла до ГСУ СБУ 02.02.2024 року, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, а також з урахуванням того, що вказане майно належить підозрюваному, якому суд може призначити покарання може призначити покарання у виді конфіскації майна, необхідно накласти арешт на зазначене майно та поновити пропущений із поважних причин строк для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

06.02.2024 року (клопотання датоване 02.02.2024 року) старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 року, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-4 КК України на майно, яке вилучене 25.01.2024 року під час проведення обшуку у індивідуальному сейфі № 07/1, який знаходиться у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Радабанк» за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 10000 Євро;

- грошові кошти в сумі 70000 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2024 року вказане клопотання старшого слідчого задоволено.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 .слідчий суддя виходив з наявності передбачених законом підстав для задоволення такого клопотання з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання та запобігання можливості його відчуження.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000718 від 27.12.2022 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що однією з обов`язкових умов для задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є наявність обґрунтованої підозри за статтею, санкція якої передбачає конфіскацію майна як виду покарання.

Згідно клопотання про арешт майна та матеріалів, наданих стороною обвинувачення на його обґрунтування вбачається, що ця обов`язкова умова органом досудового розслідування та слідчим суддею дотримана.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра яка йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132, 170, 172, 173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст. ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самих злочинів, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на вищевказане майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, зокрема, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111КК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя накладаючи арешт на майно ОСОБА_6 , діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, оскільки незастосування арешту на вищевказане майно може призвести до подальшого незаконного його відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна, у зв`язку з чим, посилання апелянта на незаконність ухвали слідчого судді слід визнати безпідставними.

За таких обставин доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000718 від 27.12.2022 року, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-4 КК України та накладено арешт на майно, яке вилучене 25.01.2024 року під час проведення обшуку у індивідуальному сейфі № 07/1, який знаходиться у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Радабанк» за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти в сумі 10000 Євро;

- грошові кошти в сумі 70000 доларів США, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4