Справа № 296/2114/24
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

07 березня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000173 від 19.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 190, ч. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000173 від 19.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 190, ч. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, на банківські рахунки та грошові кошти, що на них розміщені, відкритих в:

-АТ КБ «ПриватБанк» () - № НОМЕР_1 (на ім`я ОСОБА_5 ), № НОМЕР_2 ( ОСОБА_6 ), № НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ), № НОМЕР_4 ( ОСОБА_8 );

-АТ «Універсал Банк» () - № НОМЕР_5 ( ОСОБА_6 ), № НОМЕР_6 ( ОСОБА_5 );

-АТ «Акцент-Банк»() - № НОМЕР_7 ( ОСОБА_9 ), № НОМЕР_8 ( ОСОБА_10 ), № НОМЕР_9 ( ОСОБА_10 )

-АТ "Сенс Банк" (раніше Альфа-Банк Україна)» () - № НОМЕР_10 ( ОСОБА_10 ), № НОМЕР_11 ;

-АТ «КБ «Глобус» (Код ЄДРПОУ 35591059) НОМЕР_12 ( ОСОБА_10 );

-АТ «Ідея Банк» (Код ЄДРПОУ - 19390819)- НОМЕР_13 ( ОСОБА_11 ),які фактично використовувались та перебували у віданні підозрюваних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Клопотання обгрунтовано тим, що ОСОБА_12 , будучи неодноразово засудженим за вчинення різного роду злочинів, відбував покарання у наступних місцях позбавлення волі:

-з 03.07.2018 по 26.05.2019 в слідчому ізоляторі при ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» (далі СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»);

-з 27.05.2019 по 26.07.2019 в Державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)»;

-з 27.07.2019 по 20.02.2024 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»;

-з 21.02.2024 по даний час ДУ «Житомирська виправна колонія

(№ 4)», маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.

Перебуваючи тривалий проміжок часу у місцях позбавлення волі, ОСОБА_12 будучи засудженим за вчинення умисних тяжких злочинів, підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи вставати на шлях виправлення, чим, відповідно до ст. 6 КВК України є процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, що визначають порядок утримання та відбуття покарань ув`язненими в місцях позбавлення волі, правилам поведінки в місцях позбавлення волі, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості і можливості здобув повагу та авторитет серед засуджених, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

Так, згідно з вимогами статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані, в тому числі:

-виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України;

-неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;

-виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів

і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених.

Нехтуючи вказаними обов`язками засуджених та з метою здобуття і укріплення авторитету серед осіб негативної спрямованості, які утримувалися у виправних установах, ОСОБА_12 неодноразово порушував режим утримання, за що піддавався заходам стягнення адміністрацією установи. Внаслідок даних порушень, у тому числі за зберігання заборонених предметів, мобільних телефонів, пристроїв для встановлення міжкамерного зв`язку, саморобних колод гральних карт, нетактовну поведінку до представників адміністрації установи, невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, ОСОБА_12 здобув повагу і авторитет серед засуджених (ув`язнених).

Маючи попередньо здобутий серед засуджених (обвинувачених) осіб, у тому числі в слідчому ізоляторі, кримінальний авторитет, як особи, яка веде «правильний» з точки зору «злодійських традицій» спосіб життя, засудженому ОСОБА_12 у період тримання з 03.07.2018 по лютий 2024 року в слідчому ізоляторі при Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», в точно не встановлений час, але не пізніше серпня 2023 року, за невстановлених обставин було визначено статус особи, яка уповноважена наглядати за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки, так званого «смотрящого», за камерою № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)».

Після отримання статусу «смотрящого» за камерою № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», з метою умисного встановлення та поширення свого злочинного впливу на засуджених (обвинувачених), які відбували покарання (тримались) в даній установі та камері, ОСОБА_14 спонукав вказаних осіб дотримуватись «правильних» зі злодійської точки зору правил поведінки на території установи, а також безпосередньо у камері де він тримався та за яку відповідав, у тому числі примушував інших ув`язнених до вчинення кримінально-караних діянь з метою власного збагачення, а також вимагав безумовного їх дотримання. У разі не дотримання встановлених правил поведінки негайно вживав відповідних заходів, у тому числі шляхом застосування психологічного та фізичного насильства.

Встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед засуджених (обвинувачених), які трималися на території його відповідальності в камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», ОСОБА_12 виконував наступні функції:

-прийняв на себе всю повноту неформальної влади у камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»;

-призначив довірених осіб, які користувались авторитетом серед інших ув`язнених та мали влив на них;

-назначав та здійснював розподіл обов`язків між ув`язненими, які тримались в камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», для виконання ними побутових робіт, зокрема призначав осіб, які будуть здійснювати прибирання камери, готувати їжу, тощо;

-забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків ув`язненими в камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»;

-забезпечував постачання до камери № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)» тютюнових виробів, продуктів харчування, мобільних телефонів, які розподіляв серед засуджених, які вели правильний в його розумінні за злодійськими традиціями спосіб життя;

-організував у камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», де він тримався, схему скоєння шахрайських дій, з метою власного незаконного збагачення;

-забезпечував постачання до камери № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)» мобільних телефонів, сім-карт, а також здобував банківські рахунки та доступ в інтернет-банкінгу до них, які (вказані речі) розподіляв серед засуджених (ув`язнених) в камері, для їх використання у спільній злочинній діяльності (скоєння шахрайських дій);

-приймав рішення про необхідність незаконної видачі ув`язненим засобів зв`язку та вів облік засобів мобільного зв`язку, які знаходились в користуванні засуджених.

-забезпечував збір та вимагав із засуджених кошти, здійснював їх розподіл, в тому числі і здобутих злочинним шляхом;

-вирішував спори, які виникали між засудженими з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттях», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винного, його вид.

У результаті вказаних дій, ОСОБА_12 , у період з серпня 2023 року по лютий 2024 року (більш точного періоду досудовим розслідуванням не встановлено), завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив в слідчому ізоляторі, а саме в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», що розташована за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172.

При цьому, в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.10.2023, у ОСОБА_12 , який тримався в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», що розташована за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, діючого з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, маючого намір продовжити злочинну діяльність, пов`язану з вчиненням умисних злочинів, виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно. З метою досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_12 , використовуючи злочинний вплив залучив до злочинної діяльності свого співкамерника ОСОБА_13 , з яким вони розробили спільний план групи осіб по заволодінню чужим майном шляхом обману під приводом надання допомоги у пошуку безвісті зниклих військовослужбовців ЗСУ та заволодіння грошовими коштами їх родичів, чим вступили між собою у попередню змову.

З метою досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_12 , який безпосередньо організував схему скоєння шахрайських дій, надав ОСОБА_13 вказівку щодо необхідності вчинення дій, направлених на заволодіння чужим майном. В свою чергу, ОСОБА_13 став підшуковувати в соціальній мережі «Facebook» публікації про зникнення безвісті військовослужбовців ЗСУ, викладені від родичів таких військових, створював та керував «фейковими» аккаунтами про нібито надання допомоги у сприянні в поверненні військових, які перебувають у полоні, зникли безвісті чи загинули в зоні бойових дій, додому, розміщав неправдиві публікації з похвальними відзивами та просував свої аккаунти в соціальній мережі щодо здійснення ним діяльності в організації пошукових груп для встановлення місцеперебування військових та заохочував і сприяв у здійсненні дзвінків на вказаний ним в публікаціях мобільний номер щодо надання таких послуг.

Так, 24.10.2023 ОСОБА_13 , знаходячись в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», з використанням мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_14 , які (мобільний телефон та сім-карту) йому було надано організатором ОСОБА_12 , з використанням мобільного інтернету, у соціальній мережі https://www.facebook.com/, знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_15 , який зник під час виконання службових обов`язків на території Запорізької області, яке було розміщене його сестрою ОСОБА_16 .

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_13 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій та номер оператора мобільного зв`язку, цього ж дня здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер потерпілої ОСОБА_16 та в ході розмови представився співробітником координаційного штабу, після чого вказав, що йому відомо місцезнаходження брата та повідомив, що має змогу доставити його додому, при умові переказу грошових коштів за придбання палива, надіславши при цьому в мобільному додатку-месенджеру «Viber» повідомлення із відповідними номерами банківських карток, які ОСОБА_12 було завчасно здобуто та надано ОСОБА_13 для використання у їх спільній злочинній діяльності.

У свою чергу, ОСОБА_16 , будучи введеною в оману та у зв`язку з цим впевненою в правомірності і доброчесності дій свого співрозмовника, не усвідомлюючи його злочинних намірів, 24.10.2023 з використанням мобільного WEB-банкінгу «Приват24» здійснила перерахування грошових коштів на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_7 , однак підконтрольну ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за наступними транзакціями: о 7 год. 34 хв. у сумі 5 000 грн.; о 7 год. 52 хв. у сумі 3 000 грн. о 8 год. 06 хв. у сумі 300 грн., а всього на загальну суму 8 300 грн., в якості оплати вартості палива за доставку безвісті зниклого брата додому.

Отримавши та заволодівши таким чином грошовими коштами ОСОБА_16 , ОСОБА_13 будь-яких своїх зобов`язань не виконав, після зарахування потерпілою коштів припинив з нею спілкування та на повторні дзвінки не відповідав.

Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , довівши спільний злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_16 у розмірі 8 300 грн., після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_13 на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб ОСОБА_12 щодо необхідності продовження їх спільної злочинної діяльності та виконання дій, направлених на досягнення їх кінцевої мети, перебуваючи в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, 30.10.2023 з використанням мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_14 , які (мобільний телефон та сім-карту) йому було надано організатором ОСОБА_12 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі https://www.facebook.com/, знайшов оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_17 , який зник під час виконання службових обов`язків в районі населеного пункту Мар`їнка Донецької області, яке було розміщене його батьком ОСОБА_18 .

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_13 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій та номер оператора мобільного зв`язку, цього ж дня здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер потерпілого ОСОБА_18 та в ході розмови представився працівником ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого вказав, що його син перебував у полоні та з метою його доставки додому необхідно переказати грошові кошти у сумі 2 500 грн., за придбання палива, надіславши при цьому в мобільному додатку-месенджері «Viber» повідомлення із номером банківської картки № НОМЕР_8 , відкритої в АТ «Акцент-банк» на ОСОБА_19 , однак підконтрольну ОСОБА_13 , на яку необхідно перерахувати вказані кошти.

Однак, безпосередньо перед реалізацією наміру сплати вказаної суми грошових коштів, у потерпілого ОСОБА_13 виникли сумніви в реальності такої домовленості та на умови свого співрозмовника він не погодився, грошові кошти за купівлю пального не надіслав.

Таким чином ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи у за попередньою змовою групою осіб, вчинили всі дії, які вони вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, тим самим останні вчинили закінчений замах на скоєння шахрайських дій відносно ОСОБА_13 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_13 на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб ОСОБА_12 щодо необхідності продовження їх спільної злочинної діяльності та виконання дій, направлених на досягнення їх кінцевої мети, перебуваючи в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, виклав у соціальній мережі https://www.facebook.com/, допис-оголошення «фейкового» акаунту про нібито надання допомоги у сприянні в поверненні військовослужбовців ЗСУ, які перебувають у полоні, зникли безвісті чи загинули в зоні бойових дій, додому.

Так, 27.01.2024 ОСОБА_20 , за сприянням своєї знайомої, яка знайшла відповідну публікацію, з метою встановлення місцеперебування свого сина ОСОБА_21 , який зник безвісті під час виконання військового обов`язку на території Запорізької області, здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_15 , належний ОСОБА_13 . В ході телефонної розмови останній назвався чоловіком на ім`я ОСОБА_22 та вказав, що має пошукову групу, яка займається пошуком та поверненням зниклих безвісті військових.

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_13 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій, цього ж дня надіслав

в мобільному додатку-месенджеру «Viber» потерпілій ОСОБА_20 повідомлення із відповідними номерами банківських карток, зазначивши, що ці кошти необхідні для виїзду пошукової групи на місце та проходження відповідних пропускних постів.

У свою чергу, ОСОБА_20 , будучи введеною в оману та у зв`язку з цим впевненою в правомірності і доброчесності дій свого співрозмовника, не усвідомлюючи його злочинних намірів, 27.01.2024 з використанням мобільного WEB-банкінгу «Приват24» здійснила перерахування грошових коштів на банківську картку АТ «Сенс-Банк» № НОМЕР_10 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_10 , однак підконтрольну ОСОБА_13 , за наступними транзакціями: об 11 год. 44 хв. у сумі 5 000 грн. та о 12 год. 49 хв. у сумі 10 000 грн., а всього на загальну суму 15 000 грн., в якості оплати послуг пошукової групи для доставки її безвісті зниклого сина ОСОБА_21 додому.

Отримавши та заволодівши таким чином грошовими коштами ОСОБА_20 , ОСОБА_13 будь-яких своїх зобов`язань не виконав, після зарахування потерпілою коштів припинив з нею спілкування та на повторні дзвінки не відповідав.

Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , довівши спільний злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_20 у розмірі 15 000 грн., після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_13 на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб ОСОБА_12 щодо необхідності продовження їх спільної злочинної діяльності та виконання дій, направлених на досягнення їх кінцевої мети, перебуваючи в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№8)», за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, виклав у соціальній мережі https://www.facebook.com/, допис-оголошення «фейкового» акаунту про нібито надання допомоги у сприянні в поверненні військовослужбовців ЗСУ, які перебувають у полоні, зникли безвісті чи загинули в зоні бойових дій, додому.

Так, 13.02.2024 ОСОБА_23 , за сприянням своєї знайомої, яка знайшла відповідну публікацію, з метою встановлення місцеперебування свого сина ОСОБА_24 , який зник безвісті під час виконання військового обов`язку в районі Серебрянського лісу Луганської області, здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_16 , належний ОСОБА_13 . В ході телефонної розмови останній назвався ОСОБА_25 та вказав, що має можливість допомогти у пошуку та поверненні її сина додому.

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_13 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій, цього ж дня надіслав в мобільному додатку-месенджері «Viber» потерпілій ОСОБА_23 повідомлення з мобільного номеру НОМЕР_16 із зазначенням банківських карток, на які потрібно перерахувати грошові кошти за придбання палива та оплату проїзду через блок-пости у розмірі 20 000 грн, за оформлення пропуску для проїзду на територію російської федерації у розмірі 6 000 грн., а після цього надіслав повідомлення у «Viber» з мобільного номеру НОМЕР_17 , назвавшись при цьому чоловіком на ім`я ОСОБА_26 , де зазначив банківські карти, на які далі потрібно перерахувати кошти, а саме за прохід двох блок-постів у розмірі 11 800 грн. та 7 300 грн., за передачу сина та оформлення документів у розмірі 4 000 грн., а також на їх харчування у розмірі 5 000 грн.

У свою чергу, ОСОБА_23 , будучи введеною в оману та у зв`язку з цим впевненою в правомірності і доброчесності дій свого співрозмовника, не усвідомлюючи його злочинних намірів, 13.02.2024 та 14.02.2024 з використанням мобільного WEB-банкінгу здійснила перерахування грошових коштів:

-13.02.2024 о 13 год. 29 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_18 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_7 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , у розмірі 10 000 грн., за придбання палива;

-13.02.2024 о 13 год. 45 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_18 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_7 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , у розмірі 10 000 грн., за оплату проїзду через блок-пости;

-13.02.2024 о 18 год. 26 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_18 на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_6 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , у розмірі 6 000 грн., за оформлення пропуску для проїзду на територію російської федерації;

-14.02.2024 о 11 год. 55 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_18 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_7 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , у розмірі 12 000 грн., за прохід двох блок-постів;

-14.02.2024 о 13 год. 14 хв. з банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_19 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_7 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , у розмірі 7 300 грн., за прохід двох блок-постів;

-14.02.2024 о 14 год. 52 хв. з банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_19 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_7 , відкриту на ім`я ОСОБА_9 , у розмірі 4 000 грн., передачу сина та оформлення йому документів;

-14.02.2024 о 21 год. 03 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_18 на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_6 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , у розмірі 5 000 грн., за харчування.

Отримавши та заволодівши таким чином грошовими коштами ОСОБА_23 , ОСОБА_13 будь-яких своїх зобов`язань не виконав, після зарахування потерпілою коштів припинив з нею спілкування та на повторні дзвінки не відповідав.

Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , довівши спільний злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_23 на загальну суму 54 300 грн., після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Так, 19.02.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Суховоля Звягельського району, Житомирської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», що за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, українцю, громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України.

28.02.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю смт. Романів Житомирської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який тримається в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», що за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, раніше судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1 КК України, а саме в умисному встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України, вчинені в слідчому ізоляторі; ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в організації закінченого замаху на заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в організації заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 255-1 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

В ході досудового розслідування підозрювані ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вину у скоєних діяннях визнали, та при цьому вказали, що грошові кошти, які були ними здобуті злочинним шляхом надходили на підконтрольні їм та іншим особам банківські рахунки та картки, які були у тому числі відкриті в різних банківських установах на різних людей (родичів та знайомих).

Крім того, завдані потерпілим у кримінальному проваджені збитки на даному етапі досудового розслідування становлять 77 600 грн.. Проте досудове розслідування триває, на даний час встановлюються всі обставини скоєння кримінальних правопорушень та встановлюються інші потерпілі, які постраждали внаслідок протиправних діянь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що вказує на те, що матеріальні збитки у кримінальному провадженні можуть досягати значно більшої суми.

Так, незаконно отримані грошові кошти, що були здобуті підозрюваними в результаті скоєння шахрайських дій було перераховано на наступні банківські картки та рахунки, які відкриті в:

-АТ КБ «ПриватБанк» () - № НОМЕР_1 (на ім`я ОСОБА_5 ), № НОМЕР_2 ( ОСОБА_6 ), № НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ), № НОМЕР_4 ( ОСОБА_8 );

-АТ «Універсал Банк» () - № НОМЕР_5 ( ОСОБА_6 ), № НОМЕР_6 ( ОСОБА_5 );

-АТ «Акцент-Банк»() - № НОМЕР_7 ( ОСОБА_9 ), № НОМЕР_8 ( ОСОБА_10 ), № НОМЕР_9 ( ОСОБА_10 )

-АТ "Сенс Банк" (раніше Альфа-Банк Україна)» () - № НОМЕР_10 ( ОСОБА_10 ), № НОМЕР_11 ;

-АТ «КБ «Глобус» (Код ЄДРПОУ 35591059) НОМЕР_12 ( ОСОБА_10 );

-АТ «Ідея Банк» (Код ЄДРПОУ - 19390819)- НОМЕР_13 ( ОСОБА_11 );

Таким чином достовірно встановлено, що вказані банківські рахунки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Акцент-Банк», АТ "Сенс Банк", АТ «КБ «Глобус», АТ «Ідея Банк», використовувались ОСОБА_12 та ОСОБА_13 саме під час скоєння вказаних злочинів, з використанням цих рахунків здійснювався переказ привласнених шахрайським шляхом коштів на підконтрольні останнім карткам, відомості, що зафіксовані на них є доказом вказаного злочину, а майно (грошові кошти), що на них розміщені підлягають спеціальній конфіскації для забезпечення цивільного позову та з метою конфіскації майна.

Водночас, вищезазначені банківські картки використовувались лише самими підозрюваними ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час та після скоєння злочинів, а тому всі ознаки вказують, що володільцями цих рахунків де-факто являються підозрювані у кримінальному провадженні.

Окрім того, матеріальні збитки підозрюваними потерпілим не відшкодовано, на вказаних банківських рахунках можуть міститися кошти, які можуть бути використані для забезпечення цивільного позову в рамках кримінального провадження.

Таким чином, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вказані банківські рахунки, що використовувались підозрюваними ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час скоєння злочинів.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

З метою забезпечення арешту клопотання розглядається без власників майна чи їх представників.

Вирішуючи клопотання про арешт майна слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Водночас, відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 19.12.2023.

Так, 19.02.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Суховоля Звягельського району, Житомирської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», що за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, українцю, громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України.

28.02.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю смт. Романів Житомирської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який тримається в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», що за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, раніше судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1 КК України, а саме в умисному встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України, вчинені в слідчому ізоляторі; ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в організації закінченого замаху на заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в організації заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків

Враховуючи стадію досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України від 19.02.2024 та ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 190, ч. 15 ч. 2 ст. 190 КК України є обґрунтованою про це свідчать долучені до клопотання докази в своїй сукупності.

При цьому злочин за ч. 2 ст. 255-1 КК України відноситься до особливо тяжких та він передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно, а саме: на банківські рахунки в АТ КБ «ПриватБанк» () - № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; АТ «Універсал Банк» () - № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; АТ «Акцент-Банк»() - № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ;в АТ "Сенс Банк" (раніше Альфа-Банк Україна)» () - № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 ; в АТ «КБ «Глобус» (Код ЄДРПОУ 35591059) НОМЕР_12 ; в АТ «Ідея Банк» (Код ЄДРПОУ - 19390819)- НОМЕР_13 ,та грошові кошти, що на них розміщені, заборонивши користування та розпорядження вказаним майном.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовільнити.

Накласти арешт на банківські рахунки та грошові кошти, що на них розміщені, відкритих в:

-АТ КБ «ПриватБанк» () - № НОМЕР_1 (на ім`я ОСОБА_5 ), № НОМЕР_2 ( ОСОБА_6 ), № НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ), № НОМЕР_4 ( ОСОБА_8 );

-АТ «Універсал Банк» () - № НОМЕР_5 ( ОСОБА_6 ), № НОМЕР_6 ( ОСОБА_5 );

-АТ «Акцент-Банк»() - № НОМЕР_7 ( ОСОБА_9 ), № НОМЕР_8 ( ОСОБА_10 ), № НОМЕР_9 ( ОСОБА_10 )

-АТ "Сенс Банк" (раніше Альфа-Банк Україна)» () - № НОМЕР_10 ( ОСОБА_10 ), № НОМЕР_11 ;

-АТ «КБ «Глобус» (Код ЄДРПОУ 35591059) НОМЕР_12 ( ОСОБА_10 );

- АТ «Ідея Банк» (Код ЄДРПОУ - 19390819)- НОМЕР_13 ( ОСОБА_11 ),заборонивши користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала набирає законної сили негайно проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1