Кримінальне провадження №629/7052/23
Номер провадження 1-кп/629/50/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження №0000876 від 06.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички Криничанського р-ну Дніпропетровської області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.05.1994 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, у відповідності до ст. 45 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 17.10.1994 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст.141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, у відповідності до ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку терміном на 2 роки;

- 02.02.1998 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 143 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 місяця;

- 27.10.1999 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за ст. 94, ч. 2 ст. 140, 208, 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

- 11.12.2006 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна;

- 17.08.2021 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

- 24.05.2022 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.08.2021, звільнений 31.05.2023 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в

19.08.2023, близько 12:00, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися в парку «Перемога», за нічним клубом «Клітка», в АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої.

В ході розпиття спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_6 , будучи в стані сильного алкогольного сп?яніння, заснув. Після цього, у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення майна ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, достовірно знаючи про те, що

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України, а 18.08.2023 Верховна Рада України продовжила його дію строком на 90 діб, до 15.11.2023, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а потерпілий спить, знаючи, що в його барсетці маються ключі від квартири, в якій знаходяться електричні інструменти, належні ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу взяв з барсетки потерпілого ключі від квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , цього ж дня, близько 21:00, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, прийшов до вищевказаної квартири, звідки таємно викрав перфоратор, марки «DWТ», моделі «ВН-850 ВМС», вартістю 2146 гривень 65 копійок, шуруповерт марки «Зеніт», болгарку, марки «Nordex», вартість яких встановити не виявилося можливим.

Після скоєння злочину ОСОБА_4 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2146 гривень 65 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що не має претензій матеріального та морального характеру.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря -психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на військовому обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно.

Згідно досудової доповіді Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 28.02.2024 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є дуже високий, ризик небезпеки для суспільства дуже високий, ризик шкоди життю і здоровю -середній.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства та таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, підстави для застосування ст. ст. 75,76 КК України відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

Відносно ОСОБА_4 слідчим суддею було обрано 14.11.2023 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 09.01.2024 року.

Відповідно до ч.7 ст.72 КК України перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом у період з 14.11.2023 року по 09.01.2024 року підлягає зарахуванню у строк відбуття ними покарання у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

30.04.2024 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у справі не заявлений.

По справі є судові витрати, а саме: витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи № CE-19/121-23/23936-ТВ від 27.10.2023 склали 1195 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У справі наявні речові докази.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області був накладений арешт на майно.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний 30.04.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченого, а саме з 30.04.2024 року.

За правилами ч.7 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом з 14.11.2023 року по 09.01.2024 року, зарахувати у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , на користь держави судові витрати, а саме: витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи № CE-19/121-23/23936-ТВ від 27.10.2023 склали 1195 гривень, які необхідно перерахувати на рахунок НОМЕР_3 , отримувач ГУК Харків обл/МТГХарків/24060300, банк

отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2023 року, на майно, а саме на перфоратор марки «DWT HAMMER» зеленого кольору, який належить ОСОБА_6 .

Речові докази по справі, а саме:

- перфоратор марки «DWT HAMMER», який перебуває в кімнаті зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області -повернути власнику ОСОБА_6 ;

- аркуші А4 у кількості 3 шт., з копіями сторінок журналу комісійного магазину, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1