Провадження № 1-кс/947/6922/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна та передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів речових доказів,в рамках кримінального провадження №0000490 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110-2, ч.2 ст.321 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000490 від 13.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.110-2, ч.2 ст.321 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на території Одеської області функціонує ряд суб`єктів господарської діяльності, власниками та кінцевими бенефіціарними власниками яких виступають або виступали раніше резиденти рф/рб, майно яких знаходиться (зареєстроване) на території України та безпосередньо або через афілійованих осіб належить російській федерації та її резидентам, що в свою чергу свідчить про те, що посадові особи вищевказаних підприємств можуть бути причетними до фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

В ході проведення досудового розслідування, працівника УСБУ в Одеській області, надано окреме доручення, на виконання якого встановлено, що в АДРЕСА_1 розташована квартира (дворівневий пентхаус, 7, 8 поверх) загальною площею 1012,6 кв. м., вказаний об`єкт нерухомості належить громадянці російської федерації ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): російська федерація, АДРЕСА_2 ).

Встановлено, що ОСОБА_6 набула у приватну власність вказаний об`єкт нерухомого майна відповідно до свого права на спадщину (спадкова справа № 436с/2020, зареєстровано в реєстрі за № 6-241) від своєї померлої матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця проживання (реєстрації): російська федерація, АДРЕСА_3 ).

Зазначена квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 5701, зареєстрованого в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 16.11.2005 року в книзі № 170доп-157, запис № 2264, реєстраційний номер: 8113856.

За наявною інформацією вказаний об`єкт нерухомого майна фактично належить близькій особі (чоловіку) ОСОБА_6 , громадянину російської федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відношенні якого рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 7 грудня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 7 грудня 2023 року № 813/2023) ведено персональні обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років, який з метою приховування наявності у власності вказаної квартири вчинив заходи щодо оформлення вказаного майна на мати своєї дружини.

Встановлено, що ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт російської федерації: НОМЕР_3 , виданий 21.12.2002 паспортним столом № 2 Таганрозького району м. москва, зареєстрований за адресою: російська федерація, АДРЕСА_4 , додаткові адреси: російська федерація, АДРЕСА_5 , використовує моб. тел.: НОМЕР_4 ) російський військовий діяч, генерал-лейтенант, з 1991 по 2000 займав посаду керівника інформаційно-аналітичного управління СВР росії, з 13 листопада 2000 до 2004 займав посаду заступника міністра оборони російської федерації, одночасно з 28 грудня 2000 по 2004 займав посаду голови комітету російської федерації по військово-технічному співробітництву з іноземними державами (КВТС рф). З 9 квітня 2004 року по 24 травня 2012 року займає посаду директора федеральної служби по воєнно-технічному співробітництву, одночасно до 2012 року займає посаду заступника міністра оборони російської федерації, члена ради директорів промислової компанії рф АТ «Корпорація «Тактическое ракетное вооружение», діючий державний радник російської федерації 1-го класу (07.12.2023 доданий до санкційного списку України у зв`язку з підтримкою збройної агресії рф).

Разом з тим, з метою виведення грошових активів до рф вживає заходів щодо продажу вищевказаного об`єкта нерухомого майна через можливості посередника (ріелтора) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_6 , іпн: НОМЕР_5 , паспорт: НОМЕР_6 , використовує моб. тел.: НОМЕР_7 , який через наявні зв`язки в агентствах нерухомості та сайти з продажу нерухомого майна здійснює продаж вищевказаної квартири (

АДРЕСА_1 ) за 1 млн. 500 тис. доларів США.

Як зазначалось, відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 7 грудня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 7 грудня 2023 року № 813/2023 громадянина Російської Федерації, відомості згідно з Єдиним державним реєстром платників податків Російської Федерації: ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_8 , введено наступні обмежувальні заходи (санкції): блокування активів тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 2) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 9) заборона на набуття у власність земельних ділянок; 10) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона укладення договорів та вчинення правочинів).

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням 24 лютого 2022 року воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України та до прийняття і набрання чинності Законом України, яким врегулюються відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, були введені певні тимчасові законодавчі обмеження та мораторії (заборони) щодо взаємодії з такими пов`язаними з державою-агресором особами.

Поряд з цим, Згідно постанови КМ України № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», пунктом 1 визначено, що для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства рф; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації ; юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин рф, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджет.

У подальшому слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси, від 04.04.2024 накладено арешт на об`єкт нерухомості, а саме, квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта майна № 101, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні, слідчий просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування та передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у відповідності до вимог Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» та Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення управління у порядку та умовах, визначених статей ст.ст. 1, 9, 19, 21-24 Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» від 10 листопада 2015 року № 772-VIII, підп. 14 п. 4 Положенням про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затверджене постановою КМУ №613 від 11.07.2018, речові докази на які накладено арешт ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.04.2024 року.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, надані з клопотанням, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч.1 ст.19 КПК України Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

З матеріалів долучених до клопотання, вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_7 було накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 04.04.2024 року, тобто захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна вже застосовано. Таким чином, слідчий суддя вважає, що достатніх правових підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, для арешту квартири АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони користування органом досудового розслідування у наданому клопотанні не наведено. Більше того, у клопотанні не узгоджуються вимоги щодо обмеження користування житловим приміщенням та наданням його в управління.

Таким чином, слідчим при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги ч.2 ст.171 КПК України.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

За наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів слідчий суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його.

Таким чином, клопотання та долучені до нього матеріали не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час наявні всі правові підстави для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна та передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів речових доказів,в рамках кримінального провадження №0000490 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110-2, ч.2 ст.321 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1