ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/6095/21 Номер провадження 11-кп/814/718/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000306 за апеляційною скаргою прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 24.06.2021 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України на 4 місяці арешту,

визнано винуватим та засуджено за:

-ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі;

-ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 більш суворим за цим вироком, остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

24.05.2021, ОСОБА_7 , умисно, придбав у невстановленої досудовим слідством особи, особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 1,1730 г., приніс її до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав для подальшого власного вживання, без мети збуту та яку 24.05.2021 було виявлено та вилучено працівниками поліції під час огляду місця проживання обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений, 24.05.2021, з 18 год. 00 хв. по 21 год. 50 хв., умисно, надав своїм знайомим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 приміщення квартири в якій проживає для вживання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», шляхом ін`єкцій.

24.05.2021, з 21 год. 53 хв. по 22 год. 32 хв. під час проведення огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_7 працівниками поліції були виявлені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у стані наркотичного сп?яніння та медичні шприци з залишками речовини бурого та білого кольору, які містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» та належить ОСОБА_9 , медичний шприц об`ємом 2 мл, з залишками речовини бурого кольору масою 0,0016 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину «PVP».

В апеляційній скарзі прокурор із врахуванням наданих змінених доводів просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ст. 75 КК України та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України на 6 місяців арешту;

-за ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, визначити 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 більш суворим за цим вироком, остаточно призначити 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що місцевий суд при застосуванні ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому не повністю врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та конкретні обставини їх вчинення.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 неодноразово судимий у тому числі із застосуванням ст. 75 КК України та був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання, проте на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється, докази стосовно фактичних обставин кримінального провадження місцевим судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості, конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого висновок місцевого суду про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, є правильним.

Водночас, з огляду на обставини кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпечність, колегія приходить до висновку, що доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України, є слушними.

Приймаючи рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, у тому числі за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які є діяннями, що створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та знову вчинив кримінальні правопорушення, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини і надання приміщення для їх незаконного вживання.

На думку колегії суддів всі наведені дані про особу обвинуваченого та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання і були враховані судом, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, зокрема, у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Разом з тим, призначення місцевим судом покарання у виді позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень, а тому підстав для призначення більш суворого покарання про що просить у апеляційній скарзі прокурор, немає.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року, щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення від призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання, визначеного судом першої інстанції:

-ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі;

-ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 більш суворим, призначеним цим вироком, визначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 16.04.2024.

Зарахувати у строк покарання період відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2021, з 18.08.2021 по 18.12.2021.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4