Провадження №: 1-кп/336/528/2024
УХВАЛА

іменем України

28 червня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2024 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно, як альтернативний запобіжний захід, визначено розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. Вказаний запобіжний захід продовжувався відповідними судовими рішеннями, останній раз - до 11.07.2024 включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання прокурора, пославшись на те, що обвинувачений до затримання проходив військово-лікарську комісію, маючи намір проходити військову службу. Він не допускав неявок до органу досудовго розслідування та суду, а ризик впливу на свідків та потерпілих нічим не підтверджений..

Суд, заслухавши доводи учасників справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, переліченим у вказаній статті.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Виходячи із змісту ч.ч. 3-5 ст. 199 КПК України при продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2024, обираючи запобіжний захід слідчий суддя визнав доведеними наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, існування ризиків, визначених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність більш м`яких заходів для запобігання цим ризикам.

З огляду на стадію кримінального провадження, суд не може давати власну оцінку обґрунтованості підозри чи вагомості доказів, а тому, оцінюючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом (слідчим суддею на стадії досудового розслідування) були зроблені відповідні висновки щодо наявності обґрунтованої підозри та вагомості доказів, достатніх для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Отже, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у клопотанні наводить обґрунтування ризиків, наявність яких спростована слідчим суддею в ухвалі 14.02.2024, однак нових даних, які б підтвердили виникнення нових ризиків, стороною обвинувачення не надано.

Водночас, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий за вчинення злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, наразі також обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, у тому числі у період, коли обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні аналогічного злочину вже перебував на розгляді суду, а перший злочин за версією органу досудового розслідування вчинений через два місяці після звільнення з-під варти, раніше встановлений ризик продовження злочинної діяльності продовжує існувати, його рівень жодним чином не зменшився та цьому ризику не можливо запобігти шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

В пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Клоот проти Бельгії» заява № 12718/87 від 12 грудня 1991 року, зазначено, що тяжкість обвинувачення може виправдати рішення судових органів про взяття підозрюваної особи під варту і утримання її в ув`язненні для того, щоб запобігти спробам вчинити нові злочини. Слід також враховувати, чи обставини справи і, зокрема, минуле цієї особи, а також особливості її стану підтверджують як припущення про існування ризику, так і адекватність вжитого заходу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Отже, з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, ризик переховування від суд залишається на високому рівні.

З огляду на доводи сторони захисту щодо бажання обвинуваченого проходити військову службу, суд роз`яснює, що відповідно до положень ст. 616 КПК України обвинувачений має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду цього клопотання прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке має містити певні відомості передбачені абз. 3 ч.1 ст. 616 КПК України.

Само по собі бажання особи проходити військову службу не є підставою для зміни/скасування запобіжного заходу.

За наведеного суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому, що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України він або будь-яка інша особа може внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2024.

Керуючись ст. 331, главою 18 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 26 серпня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1