ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/1104/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/364/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 , особи, яка претендує на власність майна ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за клопотанням про поновлення строку на оскарження та апеляційною скаргою власника майна на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 02 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на вилучений 15 02 2024 року в ході огляду місця події відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Майно, на яке накладено арешт, постановлено зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 11 2012 року «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник особи, яка претендує на власність майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково та накласти арешт на автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_1 шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного майна, без позбавлення права користування ним його власником ОСОБА_8 .

Просить зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні повернути ОСОБА_8 транспортний засіб «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 на відповідальне зберігання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_8 є законним власником автомобіля «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 26 01 2022 року. Він придбав за власні кошти вказаний автомобіль.

Вказує, що в порушення вимог КПК України, слідчим суддею, при накладенні арешту на вказаний транспортний засіб не було враховано інтересів власника майна.

Зазначив, що внаслідок необґрунтованого накладення арешту та поміщення автомобіля на штраф майданчик ОСОБА_8 законний та добросовісний володілець майна, має перешкоди у реалізації законних прав щодо мирного, безперешкодного використання та розпорядження своїм майном.

Крім того, представник особи, що претендує на власність майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2024 року, з посиланням на поважність причин його пропуску.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 , його представник ОСОБА_7 , особа, яка претендує на власність майна ОСОБА_8 , його представник ОСОБА_9 та прокурор не з`явилися. Про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, ні від кого з них не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності вказаних осіб, що претендують на власність майна та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 06 02 2023 року до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій, невстановленими особами, які полягли у заволодінні його грошовими коштами.

У ході досудового розслідування допитано у якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що він займається купівлею продажем автомобілів. Приблизно влітку 2021 року потерпілий познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 . Зазначений ОСОБА_10 брав у потерпілого автомобілі для перепродажу та продавав їх, після чого віддавав потерпілому грошові кошти які раніше були обумовлені. Однак, приблизно у середині 2021 року, ОСОБА_6 придбав автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 та автомобіль марки «BMW», моделі «525і», VIN код: НОМЕР_6 , д.н.з, НОМЕР_7 . У подальшому потерпілий намагався їх продати, однак у нього це не виходило. В цей час до нього звернувся вищевказаний чоловік на ім`я ОСОБА_10 , та запропонував йому допомогти з продажем автомобілів, на що потерпілий погодився та передав комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та самі автомобілі ОСОБА_11 для подальшого продажу. У подальшому, потерпілий додав, що спочатку ОСОБА_10 вказував що реалізує автомобілі за 2-3 місяці, та віддасть грошові кошти за них потерпілому. Крім того, проведеним допитом встановлено, що згодом вищевказаний ОСОБА_10 почав постійно вказувати на необхідність додаткового часу для продажу автомобілів. В подальшому потерпілий дізнався, що зазначені автомобілі без його відома як законного власника були переоформлені на незнайомих йому людей.

Постановою слідчого вищевказані автмообілі визнано речовими доказами у дійсному кримінальному провадженні.

У ході проведення досудового розслідування отримано інформацію, що 25 01 2022 у АДРЕСА_2 здійснено переоформлення права власності на автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , у результаті чого потерпілий ОСОБА_6 перестав бути законним власником вищевказаного майна. Крім того, встановлено, що зазначене переоформлення відбулось в ТСЦ МВС № 5644, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходились у володінні ТСЦ МВС № 5644. За результатами аналізу вказаних документів, встановлено, що підставою зміни власності на вищевказаний автомобіль став: договір комісії № 7296/21/1/034022 від 21 11 2021 між ТОВ «СА ДРАЙВ» в особі ОСОБА_12 та ОСОБА_6 .

Зважаючи на вищевикладене, органом проведення досудового розслідування до Харківського НДЕКЦ МВС України призначено судово почеркознавчу експертизу, за фактом встановлення особи, яка залишила підпис у Договорі комісії № 7625/22/008491 від 02 04 2022 та у Договорі комісії № 7296/21/1/034022 від 21 11 2021.

Відповідно до висновка експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/12291-ПЧ від 14 09 2023: «1. Підпис від імені ОСОБА_6 у графі «КОМІТЕНТ» у договорі комісії № 7625/22/008491 від 02 04 2022 від 02 04 2022, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою. 2. Підпис від імені ОСОБА_6 у графі «КОМІТНЕНТ» у договорі комісії № 7296/21/1/034022 від 21 11 2021, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Вищевказаний транспортний засіб постановою слідчого оголошено у Державний Розшук, з метою встановлення його місця знаходження.

15 02 2024 до Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_4 , виявлено на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому до Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області направлено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, в якій доручається уповноваженим особам Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області вилучити автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та наявні комплекти ключів.

Так, 15 02 2024 в період часу із 17-03 по 17-15 годину слідчим Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області здійснено огляд місця події відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 за участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , в ході якого вилучено: автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_4 .

Вищевказаний автомобіль поставлено до майданчику тимчасового зберігання Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області.

21 02 2024 року прокурор звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на вказаний вище автомобіль, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене при огляді майно зберігає на собі сліди злочину або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження у зв`язку з чим необхідність накладення на нього арешту є доведеною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи, яка претендує на власність майна, а саме ОСОБА_8 для можливого використання, як доказів у кримінальному провадженні № 0000552 від 06 02 2023 року.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна особою, яка претендує на власність майна ОСОБА_8 чи його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Як регламентовано статтею 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник чи володілець має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Колегія суддів констатує, що інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника особи, яка претендує на власність майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши апелянту вказаний процесуальний строк як пропущений з поважних причин.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 02 2024 року у кримінальному провадженні №0000552 від 06 02 2023 року за ч.2 ст. 190 КК України про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на автомобіль марки «Porsche», моделі «Panamera», 2011 року випуску, Vin-код: НОМЕР_4 , вилучений 15 02 2024 року в ході огляду місця події, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження,- залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4