Справа № 548/1076/24
Провадження №1-кс/548/274/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2024 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні вказував, що в провадженні СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 28.04.2024 року приблизно о 21 год. невідома особа, перебуваючи поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 нанесла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 один удар в обличчя від чого останній впав на спину та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, геморагічного забою головного мозку, субдуральної гематоми. 30.04.2024 гр. ОСОБА_6 добровільно видав свій одяг в якому він був 28.04.2024 під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а саме шорти та футболку.

30.04.2024 за постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000181 від 29.04.2024.

Як вказує слідчий з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, є потреба накладення арешту на одяг, в зв`язку з чим віні звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав повністю та просив його задоволити.

Власник майна ОСОБА_6 , щодо якого є клопотання про арешт, а саме одягу,в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя з`ясувавши позицію слідчого, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до повногозадоволення з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 28.04.2024 року приблизно о 21 год. невідома особа, перебуваючи поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 нанесла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 один удар в обличчя від чого останній впав на спину та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, геморагічного забою головного мозку, субдуральної гематоми. 30.04.2024 гр. ОСОБА_6 добровільно видав свій одяг в якому він був 28.04.2024 під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а саме шорти та футболку.

Вказані речі визнані речовими доказами та поміщені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: вул. Сковороди, 2Б, м. Полтава.

30.04.2024 за постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000181 від 29.04.2024.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тобто відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 29.04.2024 року встановлені обставини, які вказують на те, що виданий 30.04.2024року одяг, є таким, що зберіг на собі сліди злочину і відповідно до ст. 98 КПК України виступає речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дослідив зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшов обґрунтованого висновку, про те, що накладення арешту на одягє необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 30.04.2024року його визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, як такий, що зберіг на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки злочину, передбаченого ст. 128 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначений у клопотанні одяг відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України, а вказаний в ньому одяг,відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.98 КПК України, то на вказане майно слід накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт на майно футболку червоного кольору та шорти темно-синього кольору, що належить ОСОБА_6 , які є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження, для забезпечення збереження з позбавленням права розпоряджання та використання, які будуть зберігатися в кімнаті речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою м.Хорол, вул. Незалежності, 80 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1