УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Київ

справа № 488/1781/22

провадження № 51 - 3301 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2022 року та вирок Миколаївського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2022 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 10 днів.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року вирок місцевого суду скасовано.

Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 4 ст. 186 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю оскаржуваного вироку та вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, який слід виконувати самостійно.

В іншій частині вирок місцевого суду залишений без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (04 березня 2024 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

За положеннями вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, ?в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів провадження, вирок суду апеляційної інстанції ухвалено щодо ОСОБА_4 20 квітня 2023 року, при цьому ОСОБА_4 із касаційною скаргою на зазначене судове рішення звернувся 04 березня 2024 року, більше ніж через шість місяцівіз моменту закінчення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.

В своєму клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, засуджений вказує про повномасштабне вторгнення російських військ на територію України, через що існували проблеми із переміщенням його рідних та близьких. У зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану, він був позбавлений можливості вчасно подати касаційну скаргу, а тому, на його думку, вказані обставини є поважними для поновлення строку на касаційне оскарження.

Однак такі посилання засудженого є формальними, оскільки ОСОБА_4 не обґрунтовує наявності конкретних причин, які перешкодили йому з урахуванням вказаних обставин вчасно звернутися із касаційною скаргою та не зазначає таких перепон, що унеможливили своєчасне звернення до суду, адже сам по собі факт введення на території України воєнного стану не є беззаперечною підставою для поновлення строку.

Крім того, раніше, 18 травня 2023 року засуджений ОСОБА_4 , в межах строку на касаційне оскарження судових рішень, уже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 червня 2023 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п.п. 1, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Оскільки, подавши повторну касаційну скаргу, засуджений недоліків не усунув, ухвалою Касаційного кримінального суду від 07 липня 2023 року його скаргу було повернуто.

Вказане свідчить, що у засудженого була можливість у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК, скористатися правом на касаційне оскарження судових рішень.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу, касаційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2022 року та вироку Миколаївського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо нього.

Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3