Провадження № 1-кп/734/200/24 Справа № 734/2148/24
В И Р О К

іменем України

12 червня 2024 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 , ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Козелецького районного суду в Чернігівської області в режимі відеоконференції з Куликівським районним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000125 від 10.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хибалівка Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, яку проходить на посаді номера обслуги 3 відділення 1 кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, вимог ст.ст. 11, 14, 16, 119, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та 23.01.2023 самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у наметовому містечку поблизу АДРЕСА_2 , та направився за адресою проживання колишньої дружини за адресою: АДРЕСА_3 . У період з 27.01.2023 по 31.01.2023 солдат ОСОБА_5 проходив лікування у ФОП ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, у період з 01.02.2023 по 03.02.2023 солдат ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування у комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» за адресою: АДРЕСА_3 . У період часу з 23.01.2023 по 26.01.2023 та з 04.02.2023 по 15.05.2023 ОСОБА_5 перебував за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, проводив час на свій власний розсуд, до органів державної влади, військового управління або медичних закладів не звертався. 16.05.2023 солдат ОСОБА_5 , розуміючи протиправність свої дій, самостійно прибув до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та заявив про себе.

У судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та зазначив, що у скоєному щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, однак з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи саме таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили не встановлено.

Керуючись ст. ст. 349, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7