Дата документу 25.03.2024 Справа № 335/1257/24
судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1
у провадженні стосовно ОСОБА_2 (єдиний унікальний №335/1257/24, провадження №11-сс/807/196/24)
на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2024 року.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення; ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадової особи поліції ВП №1 РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 24 січня 2024 року залишено без змін.
Керуючись положеннями ч.3 ст.375 КПК України, викладаю окрему думку щодо цього рішення Запорізького апеляційного суду.
В цілому погоджуюсь з висновками колегії суддів про те, що в заяві ОСОБА_3 від 24 січня 2024 року не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення працівниками Департаменту реєстраційних послуг кримінальних правопорушень, а тому викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст.214 КПК України.
В той же час, вважаю, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2024 року взагалі не могла бути прийнята до розгляду у зв`язку із таким.
Відповідно до вимог п.п.1,3 ч.2 ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається найменування суду апеляційної інстанції, судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначено, що вона подається до: «Запорізький апеляційний суд» податкового агента іноземних держав D-U-N-S© Nummber 49-852-6661, що веде свою підприємницьку діяльність за КВЕД 84.23, та зареєстрованій в ТОРГОВІЙ КОРПОРАЦІЇ УКРАЇНА», тоді як офіційною назвою суду є Запорізький апеляційний суд, без жодних додаткових слів.
На мою думку, такі формулювання окрім іншого демонструють неповагу автора поданого документа до суду в цілому як до державної інституції. Більш того, апелянт в поданій апеляційній скарзі називає Україну не суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою (як про це зазначено в ст.1 Конституції України), а торговою корпорацією.
В своїй Постанові від 16 січня 2024 року по справі №991/7073/23, провадження №51-5215 км 23, Верховний Суд зазначив про таке.
Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Також, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У підпункті «а» п.3 ст.35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.
Відповідно до положення п.4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.
Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справи № 199/6713/14-ц, № 9901/34/19, № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
Відповідно до ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст.129 Конституції України та ст. 50 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.
Вимоги, яким повинна відповідати апеляційна скарга, визначені ст.396 КПК України. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.
До того ж, відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.
При цьому, як убачається із ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Тобто, на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.
Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню…
…Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.
КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.
Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства.
За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів, практику ЄСПЛ та правову позицію Верховного Суду, вважаю, що використання ОСОБА_2 у тексті апеляційної скарги вищевказаних формулювань, які демонструють неповагу до суду, як до державної інституції тощо, вказує на зловживання процесуальними правами.
Кримінальним процесуальним законодавством, зокрема статтею 422 КПК України, не визначено, як має діяти суддя-доповідач суду апеляційної інстанції у випадку, коли апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді подано з порушеннями вимог ст.396 КПК України.
Разом з цим, згідно з положеннями ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.
Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 подано без додержання вимог ст.396 КПК України, з допущенням формулювань, які демонструють неповагу до суду, як до державної інституції тощо, що вказує на зловживання процесуальними правами, вважаю, що вказана апеляційна скарга, є неприйнятною та підлягала поверненню апелянту.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у вищевказаній Постанові Верховного Суду, де зазначено, що скарги або заяви, з яких убачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятними та підлягають поверненню апелянту.
Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1