ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

м. Київ

справа № 303/3456/19

провадження № 51 - 6273 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2020 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Чинадієво Мукачівського району

Закарпатської області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області вироком від 13 лютого 2020 року, залишеним без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року, засудив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 14 січня 2019 року приблизно о 21:30 він, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків у ході сварки з ОСОБА_8 умисно наніс останньому один удар невстановленим досудовим розслідуванням предметом у голову, спричинивши потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями через неповноту досудового розслідування та судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що:

- досудове розслідування та судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 проведено неповно, зокрема, не допитано свідка, експерта;

- суд апеляційної інстанції переглянув вирок суду першої інстанції без участі сторони захисту, яка не була повідомлена про дату та час судового засідання, не усунув допущені місцевим судом порушення, належним чином не перевірив викладених в апеляційній скарзі доводів, не допитав осіб, які не були допитані судом першої інстанції, не дослідив повторно докази та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України (далі - КПК).

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника, просив залишити без зміни судові рішення стосовно ОСОБА_7 .

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За приписами ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу.

Викладені в касаційній скарзі захисника доводи про порушення права ОСОБА_7 на захист у ході апеляційного розгляду колегія суддів уважає обґрунтованими з огляду на таке.

Право обвинуваченого на захист закріплено в п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України як одна з основних засад судочинства.

Частиною 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право кожного захищати себе особисто або використовувати юридичну допомогу захисника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чопенко проти України» від 15 квітня 2015 року наголошується на тому, що, виходячи з гарантій, закріплених у підпункті «с» пункту 3 статті 6 Конвенції, надзвичайно важливим для справедливості системи кримінального судочинства є те, що обвинувачений повинен мати адекватний захист як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді (справа «Лала проти Нідерландів»). Участь представника прокуратури у засіданні суду апеляційної інстанції, на якому підсудний або його представник були відсутніми, є такою, що порушує право заявника на захист та принцип рівності сторін, що є невід`ємною складовою права на справедливий суд (справи «Бельзюк проти Польщі» та «Піралі Оруджов проти Азербайджану»).

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 20 КПК визначено, що забезпечення права на захист реалізується як особисто підозрюваним, обвинуваченим, виправданим та засудженим, так і за допомогою захисника.

Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без перешкод викласти суду, який розглядає справу, всі необхідні аргументи захисту і таким чином вплинути на результат провадження.

За приписами ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу. Частиною 4 цієї норми передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області вироком від 13 лютого 2020 року засудив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Захисник, не погоджуючись із цим вироком через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив його скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги захисник обґрунтовував тим, що орган досудового розслідування допустив істотну неповноту дослідження обставин події, яку не було усунуто під час судового розгляду, а саме:

- не допитано свідка ОСОБА_9 щодо достовірного з`ясування обставин події, експерта, який проводив судово-медичну експертизу;

- стороною обвинувачення не доведено, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинив саме він;

- покладений в основу вироку висновок експерта № 49/2019 від 02 квітня 2019 року є недопустимим доказом;

- не проведено слідчий експеримент за участю всіх учасників події.

За результатом апеляційного перегляду Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 03 серпня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, вирок стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, отримавши справу, призначив судові засідання на 15 жовтня 2020 року, 16 листопада 2021 року, 14 березня 2022 року, 03 серпня 2022 року.

Однак у судовому засіданні 03 серпня 2022 року, здійснюючи апеляційний перегляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 по суті за участю лише представника сторони обвинувачення, суд апеляційної інстанції не перевірив, чи були належним чином повідомлені про судове засідання на цю дату сторони кримінального провадження. Відповідні відомості, що достовірно підтверджують факт сповіщення учасників про судове засідання, матеріали справи не містять.

Посилання апеляційного суду в ухвалі на те, що учасники тричі повідомлялись про апеляційний розгляд кримінального провадження, не підтверджуються жодним достатнім документом, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, розпискою.

Водночас суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника, ретельно не перевірив викладених в ній доводів, перерахував докази сторони обвинувачення, не досліджуючи їх безпосередньо, та при викладенні своїх висновків обмежився загальними фразами щодо доведення винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

За цих обставин суд апеляційної інстанції порушив право сторони захисту на рівність у реалізації своїх процесуальних прав (ч. 2 ст. 22 КПК), тобто допустив істотне порушення вимог КПК, яке в розумінні положень ст. 412 цього Кодексу перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене ухвала апеляційного суду від 03 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги захисника та постановити рішення з дотриманням вимог КПК, належним чином умотивувавши свої висновки.

Втім касаційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, оскільки, ставлячи в касаційній скарзі вимоги про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, викладені в ній доводи стосуються фактично лише ухвали апеляційного суду.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 433 КПК та беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 , з метою попередження ризику його переховування від суду, колегія суддів уважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 441, 442 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3