Єдиний унікальний номер 205/1577/18
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Єдиний унікальний №205/1577/18 Провадження №1-кп/205/562/24
У Х В А Л А

16 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження №0000115 від 16.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість та доводів, просили змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, об`єктом якого є власність, а додатковим об`єктом є життя та здоров`я осіб та яке, відповідно до ст. 12 КК, належить до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду, що у повному обсязі доводить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд також погоджується й з посиланням прокурора на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень та знову обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування, легального та стабільного джерела доходу, суд доходить висновку про його схильність до протиправної діяльності та, як наслідок, про наявність ризику вчинити новий злочин.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце мешкання та певні соціальні зв`язки. Водночас, зазначені обставини не можуть слугувати підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого виняткового запобіжного заходу, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У даному випадку, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який пов`язаний з застосуванням насильства, суд доходить висновку про недоцільність визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. 183, 331, 372 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14 липня 2024 року включно без визначення застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка тримається під вартою - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1