Справа № 462/7051/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/253/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 462/7051/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона 18.11.2020 близько 11.00 год., перебуваючи на балконі спільного користування першого поверху будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із сусідами, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно неодноразово, не менше десяти разів, нанесла ОСОБА_9 удари дерев`яною палицею по передпліччях обох рук, якими останній прикривався, з метою уникнення ударів по голові. Внаслідок таких дій ОСОБА_5 потерпілому спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я у виді закритого перелому середньої третини правої ліктьової кістки, крім цього синці на лівому передпліччі, в ділянці лівого тім`яного горбка, садно в тім`яній ділянці, що є легким тілесним ушкодженням.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення побудоване на створенні ореолу негативності навколо постаті ОСОБА_5 з врахуванням попередніх конфліктних стосунків на побутовому ґрунті з потерпілим в минулому.

І як наслідок, суд взяв до уваги позицію сторони обвинувачення, відкинувши при цьому доводи обвинуваченої про те, що вона неспроможна була нанести виявлені у потерпілого тілесні ушкодження через незадовільний стан здоров`я та наявні у неї хвороби.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_8 у суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просять таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України , така підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме: протоколом допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 , дослідженого у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки безпосередньо допитати потерпілого ОСОБА_9 судом не виявилося можливим у зв`язку із смертю останнього; свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , довідкою міського травматологічного пункту №1 № 844 від 18.11.2020; протоколом огляду предметів від 22.02.2021, а саме флеш-карти HS-RALI із відеозаписом події, яка малі місце 18.11.2020 з участю ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 ; висновком судово-медичної експертизи № 1669 від 25.11.2020.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав оцінку доказам відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про неповноту судового розгляду, невинуватість обвинуваченої та відсутність достатніх доказів для доведення її винуватості в суді не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що вона не вчиняла кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за який її засуджено повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що вона не наносила потерпілому ОСОБА_9 жодних ударів, спростовуються протколами допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 , який розповів про причини та хід словесного конфлікту з ОСОБА_14 та її матірю, а також про обставини його побиття ОСОБА_5 , взяла з балкону дерев`яну палицю, довжиною приблизно 1 м, яка мала прямокутну основу, завширшки близько 5 см та почала цією палицею бити його по передпліччях обох рук, якими він прикривався, щоб палка не попала по голові. Кожен раз від удару палицею він відчував різкий біль і неодноразово удари приходилися практично по одних і тих самих місцях. На його прохання та крики дружини ОСОБА_5 не реагувала та ще сильніше била його по руках. Конфлікт припинився, коли прибув поліцейський патруль.

Вищевказане узгоджується повністю з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Окрім цього, вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджується відеозаписом події, дослідженим у суді першої інстанції, з якого вбачається, що на балконі спільного користування першого поверху будинку АДРЕСА_2 між обвинуваченою ОСОБА_5 і її матір`ю ОСОБА_13 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_9 і його дружиною - з іншої відбувався словесний конфлікт, під час якого обвинувачена взяла дерев`яну палицю, яка знаходилась позаду неї на балконі, та почала завдавати потерпілому удари в область шиї, рук, спини та голови. Таких ударів було нанесено більше десяти. При цьому, ОСОБА_9 поводив себе спокійно, захищаючи себе одною рукою, а іншою - дружину ОСОБА_12 , яка стояла позаду нього.

Окрім цього, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1669 від 25.11.2020 року у ОСОБА_9 на час проведення судово-медичної експертизи виявлено синці на лівому передпліччі, в ділянці лівого тім`яного горбка, садно в тім`яній ділянці. Наявність перелому середньої третини правої ліктьової кістки підтверджено рентгенологічно. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок контактів вказаних ділянок тіла із тупим предметом та тупим предметом з продовгуватий поверхнею, могли виникнути 18.11.2020, можливо від удару дерев`яною палицею, як вказує потерпілий. Перелом правої ліктьової кістки відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, а садно, синці - до легкого ступеня тяжкості.

Як правильно зазначив суд першої інстанції висновок експертизи повністю підтверджує факт завдання тілесних ушкоджень потерпілому, які за кількістю та місцем розташування повністю підтверджують показання потерпілого ОСОБА_9 надані під час досудового розслідування, а також факт, спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, численність завдання ударів також в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та підтверджується продемонстрованим відеозаписом.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що впливають на покарання; призначив обвинуваченій покарання в межах санкції, ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушення.

Окрім цього, суд, приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, враховуючи, що заборони застосування ст.75 КК України за умови невизнання обвинуваченим своєї вини КК України не містить, вважав за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Апеляційний суд погоджується, що застосування щодо ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини та легітимна мета покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченої необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга захисника не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4