Провадження по справі №1-кс/522/2466/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Приморського районного суду м. Одеси №106 заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000512 від 28.06.2023 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України (справа №522/19697/23),

за участю:

за участю сторін кримінального провадження:

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ),

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

перекладача - ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000512 від 28.06.2023 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України (справа №522/19697/23).

В судовому засіданні захисник підтримав вказану заяву та просив суд її задовольнити. Вказав, що у сторони захисту виникають сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_5 , оскільки, на його думку, було порушено право ОСОБА_3 на захист, а саме не залучено обвинуваченому перекладача на ту мову, якою він володіє та розуміє, внаслідок чого він не розуміє рух судового розгляду, переклад здійснюється частково, та перекладач був присутній не на всіх судових засіданнях. Крім того, захисник зазначив, що в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 року суддею ОСОБА_5 було допущено порушення презумпції невинуватості, а саме до вивчення доказів та встановлення обставин по справі суддя ОСОБА_5 наперед дійшла висновку про вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину.

Обвинувачений підтримав захисника.

Потерпілий заперечував проти задоволення заяви сторони захисту.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України, його неприбуття не є перешкодою для розгляду поданої заяви.

Суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши обставини по справі, приходить до таких висновків.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

У чинному кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для її відводу відповідно до положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів особою, яка заявила відвід судді ОСОБА_5 суду не надано.

Крім того, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_5 виникли у сторони захисту, у зв`язку із прийнятими суддею процесуальними рішеннями, керуванням ходом та організацією судового розгляду.

При цьому, за встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду судових проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в упередженості судді ОСОБА_5 заявником не наведені.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст. 75, 76 КПК для задоволення відводу судді ОСОБА_5 , суд визнає доводи заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження №0000512 від 28.06.2023 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України (справа №522/19697/23).

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000512 від 28.06.2023 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України (справа №522/19697/23), задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000512 від 28.06.2023 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України (справа №522/19697/23), - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_8