У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Битов Надвірнянського району Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)»

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації установи та звільнити його умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений зазначає, що всі 5 стягнень на час розгляду подання погашені. За час його перебування у ВК №93 з 05.02.2022 по 25.12.2023, він не мав жодного стягнення, та має 3 подяки, які на думку засудженого, доводять його прагнення до виправлення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Суд першої інстанції врахував, що протягом періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе задовільно, до праці відноситься позитивно, за що мав 3 заохочення в 2023 році. Вимоги режиму утримання порушував, мав 5 стягнень.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 в сукупності за весь період відбування ним покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання щодо засудженого ОСОБА_6 є передчасним, оскільки останній власною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, про що свідчить розписка, що повернулась на адресу суду. Заяву про бажання брати участь в судовому засіданні не подавав.

Прокурор ОСОБА_5 просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку учасника судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення. З цими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Братського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2022, ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Початок строку: 10.12.2020, кінець строку: 10.06.2024.

На момент розгляду подання ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного йому покарання за умисний тяжкий злочин (3 роки 5 днів, а не відбутий строк складає 5 місяці 26 днів), що свідчить про наявність формальних передумов для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, згідно характеристики ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», ОСОБА_6 зарекомендував себе задовільно, до праці відноситься позитивно, за що мав 3 заохочення в 2023 році (20.04.2023, 31.07.2023 та 07.11.2023) за добросовісне відношення до праці по благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку.

Вимоги режиму утримання порушував, мав 5 стягнень: 05.07.2021 у виді догани за те, що намагався встановити міжкамерний зв`язок; 15.07.2021 у виді 7 діб карцеру за вилучення мобільного телефону; 26.09.2021 у вигляді суворої догани за те, що намагався встановити міжкамерний зв`язок; 30.12.2021 у виді суворої догани за вилучення мобільного телефону та 05.02.2022 у виді 3 доби ДІЗО за те, що він занавесів спальне місце, які погашені. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» з 07.11.2023, зарплату не отримував в 2022-2023 роках, заборгованості по виконавчим листам не має, особистих коштів не має.

Між тим, хоча стягнення, що застосовані до ОСОБА_6 є погашеними, проте, вони характеризують поведінку засудженого за весь час відбування покарання, та, з урахуванням положень ст. 6 КВК України, не можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання колегії суддів, наявність 3 заохочень та відсутність станом на даний час у засудженого ОСОБА_6 діючих стягнень, самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводить виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи вищевказані дані про його особу, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи засудженого, дійшов правильного висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Оцінюючи в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7