Провадження № 1-кс/537/301/2024
Справа № 537/1036/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,

установив:

До слідчого судді звернулась адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою відповідно до якої просить поновити строк на подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0000962 від 29 грудня 2023 року, погодившись з тим, що строк на її оскарження було пропущено з поважних причин та скасувати постанову т.в.о. начальника СВ ВнП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 29 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000962, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що в провадженні СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області знаходилось кримінальне провадження № 0000962 від 08.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України. Ще в кінці грудня 2023 року слідчим був допитаний потерпілий ОСОБА_4 , після чого, ні потерпілий ні його захисник не мали інформації про хід досудового розслідування за цим кримінальним провадженням, жодне процесуальне рішення слідчого на адресу заявника чи на адресу адвоката направлено не було. 22.01.2024 ОСОБА_3 звернулась до Кременчуцької окружної прокуратури зі скаргою щодо бездіяльності слідчого та недотримання розумних строків та просила взяти під контроль та здійснювати прокурорський нагляд за ходом досудового розслідування кримінального провадження №0000962. Листом від 06.02.2024 № 52-13-24, направленим адвокату простою кореспонденцією і отриманий 27.02.2024, про що свідчить штам вхідної кореспонденції адвокатської контори, прокуратура повідомила про наявність постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2023, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. До відповіді на скаргу додавалась і постанова про закриття кримінального провадження. Після ознайомлення з мотивами, на підстав яких слідчий дійшов висновку про необхідність закрити кримінальне провадження, вважає, що ця постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зміст постанови являє собою майже дослівний переказ свідчень потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та показань ОСОБА_8 в діях якої є ознаки кримінального правопорушення. Два потерпілих та свідок інциденту стверджували в своїх показаннях, що ОСОБА_8 свідомо та умисно зачинила двох працівників підприємства з складському приміщенні, на прохання відчинити двері та випустити людей не реагувала протягом тривалого часу і зробила це лише після приїзду наряду поліції. Твердження однієї ОСОБА_8 суперечать показанням двох потерпілих та свідка, проте слідчий надав їм перевагу. Також, ОСОБА_8 вказувала, що в зв`язку із сильним хвилюванням за своє майно, яке намагались нібито викрасти, вона не впізнала директора підприємства ОСОБА_7 , а змогла впізнати лише тоді, коли приїхала поліція. Остання стверджує, що зачинила двері складу з метою збереження свого майна, проте в постанові слідчий не посилався на той факт, що ним було встановлено майно, яке належало б цій особі в цьому домоволодінні, а от договір оренди складу в матеріалах кримінального провадження наявний в матеріалах провадження . У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст має відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалам справи, зокрема в ній мають бути викладені суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на поставлені нею питання які виключають провадження в справі ї обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу. Не зважаючи на наявні суперечності в словах та діях ОСОБА_8 слідчий безпідставно дійшов висновку, що складу кримінального правопорушення в її діях немає. При цьому ніяких обгартовувань прийнятого рішення в оскаржуваній постанові ним не наведено, постанова не містить аналізу доказів, отриманих в ході досудового розслідування, на підставі яких слідчий дійшов такого висновку тощо. Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що всі складові складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України в діях ОСОБА_8 мають місце, а досудове розслідування по заяві потерпілого проведено слідчим однобічно і неповно, у зв`язку з чим постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 підлягає скасуванню.

Скаржник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подану скаргу підтримала в повному обсязі з підстав у ній зазначених.

Т.в.о. начальника СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Надав слідчому судді матеріали кримінального провадження №0000012, що були витребувані ухвалою від 25.03.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши скаржника, дослідивши наявні матеріли поданої скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вперше звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження в десятиденний строк з дня її отримання.

Враховуючи те, що скаржник фактично у визначений законом строк звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що даний строк поновленню не підлягає, оскільки він скаржником не пропущений.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно вимог ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що т.в.о. начальника СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 проводив досудове розслідування кримінального провадження №0000962 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2023, правова кваліфікація ч. 1 ст. 146 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 08.12.2023 на підставі матеріалів правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесено відомості наступного змісту: «07.12.2023 року до чергової частини Кременчуцького ВП № 1 через канцелярію надійшла ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука №524/8774/23 від 20.11.2023 року, якою зобов?язано внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 146 КК України за зверненням го. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.10.2023, близько 14-30 год., перебуваючи за адресою вул. Самойлівська, буд. 7 в приміщенні нежитлової будівлі, яке було орендовано працівниками ТОВ «Котлогаз», в ході словесного конфлікту з працівниками вказаного підприємства, які намагались забрати свої речі та речі, що належать фірмі, зачинила ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в офісному приміщенні, чим позбавила їх права на вільне пересування».

Постановою від 29.12.2023 зазначене кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

Обґрунтовуючи постанову т.в.о. начальника СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 посилався на те, що у кримінальному провадженні №0000962, внесеному до ЄРДР 08.12.2023, встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України в діяннях ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проаналізувавши оскаржувану постанову, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000962, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не було здійснено необхідних дій для належного встановлення всіх обставин провадження, не виконано вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження цих обставин і надання їм відповідної оцінки.

Отже, з матеріалів кримінального провадження №0000962 вбачається, що під час проведення досудового розслідування не було проведено повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин даного кримінального правопорушення.

Окрім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження не містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як слідує з положень ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні з розгляду скарги не було встановлено доказів, які б підтверджували, що обставини даного кримінального провадження досліджено всебічно та повно, в зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що постанову про закриття кримінального провадження винесено передчасно, без наявності для того законних та обґрунтованих підстав.

Отже, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. начальника СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 29.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0000962 від 08.12.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1