Справа № 743/758/24
Провадження №1-кп/743/58/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Ріпки в режимі відеоконференції угоду про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором у кримінальному провадженні, внесеному 09 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070, укладену 30 травня 2024 року, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білани Білопільського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор, обвинувачений, захисник, -

В С Т А Н О В И В:

До Ріпкинського районного суду Чернігівської області 06.06.2024 р. надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000070, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023 р., по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що між підозрюваним та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором зазначене наступне формулювання підозри та правова кваліфікація: відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 р. Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.06.2022 р. № 13 старшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.01.2023 р. № 1 старшого сержанта ОСОБА_4 , головного сержанта 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, призначено на посаду стрільцем 3 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти та зараховано таким, що з 01.01.2023 р. справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрілець 3 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 20.01.2023 р. в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, завершивши 19.01.2023 р. стаціонарне лікування у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», без поважних причин, 20.01.2023 р. не повернувся до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 .

04.05.2024 р. приблизно о 09 годині 00 хвилин старший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до Сумського РУП ГУНП в Сумській області, за адресою: вул. Магістрацька, 21, м. Суми, де заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.

Старший сержант ОСОБА_4 з 08 години 00 хвилин 20.01.2023 р. до 09 години 00 хвилин 04.05.2024 р. обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував за межами розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) у умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, перебаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому, з угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину, щиро кається.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав свою позицію щодо щирого каяття, визнавши вину повністю. Фактичні обставини справи не оспорював та наполягав на затвердженні угоди.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Захисник підтримав затвердження угоди.

У вищевказаній угоді зазначено, що сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільнення його від відбування покарання на підставі статті 75 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України.

Також в угоді містяться положення ст. ст. 394, 424, 469, 474, 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між підозрюваним та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

За положеннями ч. 4 ст. 469 КК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, прокурор та обвинувачений добровільно уклали угоду про визнання винуватості.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

В ході дослідження змісту угоди істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть перешкодити в ухваленні обґрунтованого і законного рішення судом не встановлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд виходить з того, що санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Обраний сторонами угоди вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України.

Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначити останньому узгоджене сторонами угоди покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що на підставі статті 76 Кримінального кодексу України слід покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні. Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та обранню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 471, 472 - 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним у кримінальному провадженні, відомості про яке 09 березня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, укладену 30 травня 2024 року у місті Суми між прокурором окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до частини 2 статті 473 Кримінального процесуального кодексу України до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Ріпкинського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1