В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000034 від 07.02.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 року).

Водночас, у кінці жовтня 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_1 розташований дачний будинок, власником якого являється ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 28 жовтня 2023 року близько 21 год. 00 хв., точного часу досудовим слідством не вдалося встановити, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, де з метою подальшого викрадення, без підручних засобів, демонтував з печі твердого опалення чавунну плиту та витягнув її на подвір`я через раніше демонтоване ним вікно, таким чином заволодів викраденим, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1033 грн. 33 коп.

Крім того, на початку листопада 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_1 розташований дачний будинок, власником якого являється ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 05 листопада 2023 року близько 22 год. 00 хв., точного часу досудовим слідством не вдалося встановити, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, звідки через раніше демонтоване вікно витягнув на подвір`я газову плиту «Електа», таким чином заволодів викраденим, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 925 грн. 00 коп.

Крім того, на початку грудня 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_1 розташований дачний будинок, власником якого являється ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, 05 грудня 2023 року близько 21 год. 30 хв., точного часу досудовим слідством не вдалося встановити, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, звідки через раніше демонтоване вікно витягнув на подвір`я газову плиту «Електа», таким чином заволодів викраденим, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 925 грн. 00 коп.

Крім того, в середині грудня 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_1 розташований дачний будинок, власником якого являється ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, 15 грудня 2023 року близько 22 год. 30 хв., точного часу досудовим слідством не вдалося встановити, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, де з метою подальшого викрадення, без підручних засобів, демонтував з печі твердого опалення чавунну плиту та витягнув її на подвір`я через раніше демонтоване ним вікно, таким чином заволодів викраденим, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 750 грн. 00 коп.

Крім того, 08 січня 2024 року, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_1 розташований дачний будинок, власником якого являється ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 08 січня 2024 року близько 21 год. 30 хв., точного часу досудовим слідством не вдалося встановити, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, звідки через пошкоджені ним вхідні двері будинку викотив двоколісну тачку на подвір`я, таким чином заволодів викраденим, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2000 грн. 00 коп.

Крім того, 05 лютого 2024 року близько 21 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_1 розташований дачний будинок, власником якого являється ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 05 лютого 2024 року близько 22 год. 30 хв., точного часу досудовим слідством не вдалося встановити, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повторно, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, звідки через раніше демонтоване вікно витягнув на подвір`я два металевих одномісних ліжка, таким чином заволодів викраденим, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 775 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 185 ч. 4 КК України визнав та суду пояснив, що він 28 жовтня 2023 року близько 21 год. 00 хв. прийшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Шляхом демонтажу вікна він проник всередину будинку, де демонтував з печі твердого опалення чавунну плиту та витягнув її на подвір`я через раніше демонтоване ним вікно.

05 листопада 2023 року близько 22 год. 00 хв. він прийшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом демонтажу вікна, проник всередину будинку, звідки через раніше демонтоване вікно витягнув на подвір`я газову плиту «Електа».

05 грудня 2023 року близько 21 год. 30 хв. він знов прийшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом демонтажу вікна проник всередину будинку, звідки через раніше демонтоване вікно витягнув на подвір`я газову плиту «Електа».

15 грудня 2023 року близько 22 год. 30 хв. він знов пройшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом демонтажу вікна проник всередину будинку, де демонтував з печі твердого опалення чавунну плиту та витягнув її на подвір`я через раніше демонтоване ним вікно.

08 січня 2024 року близько 21 год. 30 хв. він прийшов знов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом демонтажу вікна проник всередину будинку, звідки через пошкоджені ним вхідні двері будинку викотив двоколісну тачку на подвір`я.

05 лютого 2024 року близько 22 год. 30 хв. він прийшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом демонтажу вікна проник всередину будинку, звідки через раніше демонтоване вікно витягнув на подвір`я два металевих одномісних ліжка. Викрадене майно він продавав, у скоєному розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не мають.

Прокурор, захисник та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілих. Тому суд, на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілих.

Крім показань обвинуваченого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.02.2024 року в присутності понятих було оглянуто територію домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу огляду від 08.02.2024 року у присутності понятих за участю власника ОСОБА_6 було оглянуто частини чавунної плити, газову плиту та залишки двох ліжок. Під час огляду потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що оглянуті речі належать саме їй.

Згідно протоколу огляду місця події від 08.02.2024 року в присутності понятих було оглянуто територію домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу огляду від 08.02.2024 року у присутності понятих було оглянуто господарський візок (тачка) та чавунну плиту.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.02.2024 року за участю ОСОБА_4 , останній детально розповів про обставини вчинення ним правопорушення за адресами: АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_2 .

Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 524 від 09.02.2024 року ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшого у використанні, одномісного металевого ліжка із сіткою становить 387 грн. 50 коп. Ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, чавунної плити, розміром 71х41х0,9 см, становить 1033 грн. 33 коп. Ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, у справному стані, газової плити на 4 конфорки, із газовою духовкою, назви «Електа», становить 925 грн.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 525 від 09.02.2024 року ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, тачки двоколісної, з металевою ручкою, з діаметром колеса 50 см, становить 2000 грн. Ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, чавунної плити, розміром 71х41х0,9 см, становить 750 грн. Ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, у справному стані, газової плити на 4 конфорки, із газовою духовкою, назви «Електа», становить 925 грн.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєння кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст.185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений не судимий, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, з місця проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи думку прокурора, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводились судово товарознавчі експертизи, а саме: № 524 від 09.02.2024 року вартістю 300 гривень, № 525 від 09.02.2024 року вартістю 300 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 600 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: залишки двох ліжок та чавунної плити, газову плиту, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ; оптичний диск із відеозаписом огляду місця події, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000034, - залишити в матеріалах кримінального провадження; двоколісну тачку, чавунну плиту, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 ; оптичний диск із відеозаписом проведення огляду місця події, оптичний диск із відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000036, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (один) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчих експертиз № 524 та № 525 від 09.02.2024 року у розмірі 600 (шістсот) гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: залишки двох ліжок та чавунної плити, газову плиту, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ; оптичний диск із відеозаписом огляду місця події, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000034, - залишити в матеріалах кримінального провадження; двоколісну тачку, чавунну плиту, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 ; оптичний диск із відеозаписом проведення огляду місця події, оптичний диск із відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000036, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1