Справа №760/7337/20 1-кп/760/473/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві об`єднані кримінальні провадження №0000147 від 09.01.2020 року, №0001589 від 01.03.2020 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 01.10.2014 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 02.03.2015 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, 69, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, 18.04.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 23.10.2018 року Подільським районним судом міста Києва за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, 28.08.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та, маючи незняту і непогашену у встановленому порядку судимість, вчинив новий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 07.01.2020 року, приблизно о 16 год. 10 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 11/15 , біля під`їзду №1, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», шляхом проникнення до технічного ліфтового приміщення за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету наживи та власного матеріального збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 зайшов до під`їзду №1 буд. № 11/15 по пр. Повітрофлотському , піднявся на 16-й поверх та підійшов до технічного ліфтового приміщення, де знаходяться гальмівні котушки ліфту, збив навісний замок, що знаходився на дверях до вказаного приміщення, після чого проник до технічного ліфтового приміщення, звідки повторно таємно викрав дві електромагнітні котушки МП 201 вартістю 2500 гривень кожна, загальною вартістю 5000 гривень, що належать комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи при собі вказане вище викрадене ним чуже майно, яке належить Комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва», з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва» майнової шкоди на загальну суму 5000 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 01.03.2020 року приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 49-а , біля під`їзду №1, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», шляхом проникнення до технічного ліфтового приміщення за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету наживи та власного матеріального збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , зайшов до під`їзду №1 буд. № 49-а по вул. Виборзькій , піднявся на 9-й поверх та підійшов до технічного ліфтового приміщення, де знаходяться гальмівні котушки ліфту, збив навісний замок, що знаходився на дверях до вказаного приміщення, після чого проник до технічного ліфтового приміщення, звідки повторно таємно викрав одну електромагнітну котушку МП 201 вартістю 3000 гривень, що належить комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи при собі вказане вище викрадене ним чуже майно, яке належить комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва», з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва» майнової шкоди на загальну суму 3000 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Крім того, ОСОБА_5 01.03.2020 року, близько 02 год. 13 хв., бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, прийшов до третього під`їзду будинку 28, що по вулиці Слов`янській у місті Києві . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у технічне ліфтове приміщення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до технічного ліфтового приміщення, де знаходяться гальмівні котушки ліфту, зняв навісний замок, що на дверях до вказаного приміщення, після чого проник до технічного ліфтового приміщення, звідки викрав гальмівну котушку, вартістю 3000 гривень, що належить комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

Після цього, утримуючи при собі чуже майно, яке належить комунальному підприємству «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва», з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши Комунальному підприємству «Керуюча компаніяжитлового фонду Солом`янського району міста Києва» майнову шкоду на загальну суму 3000 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Також встановлено, що потерпілий - комунальне підприємство «Керуюча компаніяжитлового фонду Солом`янського району міста Києва» повідомлялося про дату, час і місце судових засідань у даному кримінальному провадженні в порядку, визначеному КПК України, та від представника потерпілого ОСОБА_9 до суду було надано заяву про розгляд справи без участі представника потерпілого, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 немає. Просив призначити міру покарання згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до положень ст.325 КПК України суд, заслухавши думку учасників судового провадження, встановив можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та вирішив проводити судовий розгляд без потерпілого.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив вищенаведені обставини, а також підтвердив, що у січні та березні 2020 року у м. Києві викрав гальмівні котушки у технічних ліфтових приміщеннях на території Солом`янського району м. Києва.

Також ОСОБА_5 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, злочини вчинив внаслідок скрутного матеріального становища.

Суд виходить з ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом доходить висновку про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (тяжкий злочин), завдану злочином майнову шкоду потерпілому, яку частково відшкодовано шляхом повернення однієї гальмівної котушки, особу винного, який під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, під час досудового розслідування зарекомендував себе позитивно.

Виходячи з пп.1, 5 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища.

Обставин, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Як передбачено ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з цим суд також враховує, що відомості про працевлаштування, інше джерело доходу, утриманців ОСОБА_5 відсутні, раніше був неодноразово засуджений, останній раз 28.08.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, отже, суд доходить висновку, що лише фактичне відбування ОСОБА_5 покарання в умовах ізоляції здатне досягти мети покарання як кари, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, встановленої ч.3 ст.185 КК України, визначений вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

За вищевказаних обставин суд також вважає, що щире каяття з боку обвинуваченого, вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому підстав для застосування стст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Суд також доходить висновку про наявність підстав залишити в силі обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 01.12.2023 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 01.12.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Суд також враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, викладений у постанові від 15.02.2021 в справі № 760/26543/17, провадження № 51 - 3600 кмо 20, згідно з яким якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Виходячи з наведеного даний вирок та вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28.08.2023 року (справа №761/29754/23, провадження №1-кп/761/3409/2023), яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, - виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.2, 63, 65-67, 186 КК України, стст.2, 4, 5, 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, тобто з 01.12.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.12.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28.08.2023 року (справа №761/29754/23, провадження №1-кп/761/3409/2023) виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази:

- запис з камери відеоспостереження від 01.03.2020 року, що знаходиться на вхідних дверях до квартири за адресою: АДРЕСА_7 - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання;

- гальмівну котушку до агрегату (мотору ліфту) - залишити у розпорядженні потерпілого КП «Керуюча компанія житлового фонду Солом`янського району міста Києва»;

- особисті речі, а саме: чорного кольору рюкзак з принтом у формі ромбів білого та рожевого кольору, три предмети, зовні схожі до рукавиць, три рукавиці ліві, тобто на ліву руку людини, рукавиці оранжевого, синього та чорного кольорів, які 01.03.2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 , було вилучено у громадянина ОСОБА_5 - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

- знаряддя вчинення злочину, а саме: три викрутки, плоскогубці, два ліхтарика, розвідний ключ, ножиці, розібрані на два окремі елементи, металевий прут типу лом із пазами для виймання цвяхів, які 01.03.2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 , було вилучено у громадянина ОСОБА_5 - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1