Провадження №: 1-кс/755/1088/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву про самовідвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002197 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

за участю:

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява про самовідвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002197 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Указана заява мотивована тим, що суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду якої розглядались обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні № 0002197 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України. У той же час, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Враховуючи викладене, суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід на підставі ст. 75 КПК України, з метою уникнення сумнівів у учасників судового розгляду щодо неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 поклались на розсуд суду.

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про судове засідання згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилася, правом подачі пояснень, у тому числі письмових, не скористалася.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи вимоги ст. ст. 22, 26 та 81 КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід судді у відсутність осіб, що не з`явилися, і приходжу до наступних висновків.

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002197 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

18.03.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст. 75, ст. 76 КПК України визначено чіткий перелік підстав, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

У заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 , як на підставу для відводу, посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, зі змісту якого слідує, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Так, у своїй заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 посилається на те, що нею було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду якої розглядались обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні № 0002197 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України. У той же час, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що, на думку заявника, може викликати сумніви у учасників судового розгляду щодо неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження.

Між тим, як убачається з постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя ОСОБА_3 прийшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому, підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_4 у постанові зазначено проходження ОСОБА_4 огляду на стан сп`яніння у лікаря, водночас суддею не надавалась оцінка законності дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 , а також не надавалась оцінка діям ОСОБА_7 відносно працівників поліції, отже обставини, які є предметом розгляду вказаного кримінального провадження, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не розглядались, а тому така обставина не може бути підставою для відводу у розумінні ст. 75 КПК України.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Разом з цим, під час судового розгляду даної заяви, за наданими суду матеріалами, не встановлено наявності певної особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін, як і не встановлені обставини, які б безумовно ставили під сумнів неупередженість судді ОСОБА_3 під час розгляду вказаного кримінального провадження та унеможливлювали б постановлення нею об`єктивного судового рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави згідно вимог кримінального процесуального закону України для відводу судді ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. ст.1-2, 7-29, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву про самовідвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002197 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: