ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/3135/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1152/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185, ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

законного представника - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відео конференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 29.02.2024 року стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сірий Яр Великобурлуцького району Харківської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 22.06.2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за:

- ч. 1 ст. 185 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт;

- ч. 1 ст. 125 КК України до100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням встановлених пп. г, п.1 , ч. 1 ст. 72 КК України правил складання покарань, згідно з якими одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 22 червня 2021 року та призначено остаточно покарання у виді 5 (п`яти) років і 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Згідно вироку, неповнолітній ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 22 червня 2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, перебуваючи на волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та в період тривання правових наслідків не погашеної та не знятої судимості знову вчинив умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 24 січня 2022 року приблизно о 13 год 00 хв., ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є офіційним опікуном ОСОБА_9 приїхала до місця свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та в приміщенні зальної кімнати залишила жіночу сумку, в якій знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 1700 гривень. В цей же день приблизно о 18 год 00 хв. у неповнолітнього ОСОБА_9 , перебуваючого в цьому будинку, розташованому за вищевказаною адресою, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, після чого ОСОБА_9 діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив наживи, який полягав у незаконному збагаченні за рахунок злочинної діяльності, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти в сумі 1100 грн, які знаходились в гаманці сумки, що належить ОСОБА_10 , та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім того, 27 січня 2022 року приблизно о 11 год 00 хв. прийшов додому до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуваючи в кухонній кімнаті вищевказаного будинку, в ході словесного конфлікту, виниклого на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання їх наслідків, перебуваючи в положенні обличчям до обличчя ОСОБА_11 наніс йому кулаком правої руки один удар в область лівого ока, після якого останній впав на спину, а ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс лежачому на підлозі ОСОБА_11 декілька ударів ступнею правої ноги в область тулуба, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синця в області грудної клітини, синця в області черевної порожнини, садна в області скроневої ділянки голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12/14/01-ВБ/22 від 31 січня 2021 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно з п.2.3.2, п.2.3.5»» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та законного представника обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 139-141), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжці) та за ч. 1 ст. 125 КК України умисне завдання легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2013 року з діагнозом-змішаний розлад поведінки та емоцій. Проте, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 310 від 13 червня 2023 року, ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості, відповідно до свого стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають вчинені правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, а також вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім та визнає ці обставини, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів про необхідність призначення цьому обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 125 КК України, з урахуванням вимог ст. 102, ст. 103 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів.

Такий підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Поряд з цим, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст. 414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.

Таким чином, колегією суддів не встановлені підстави для зміни чи скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 29.02.2024 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді