Провадження №11-сс/801/441/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника групи внутрішньої безпеки відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонного загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя задовольнив його.

Захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав на ухвалу слідчого судді апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що в діях ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. ОСОБА_10 було безпідставно затримано, на момент затримання він не мав статусу підозрюваного, а тому його затримання є незаконним. Ризики, зазначені в клопотання слідчого, є надуманими та нічим не підтверджені. Розмір застави, визначений слідчим суддею, є більшим, ніж передбачено законом.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, наполягаючи на залишенні судового рішення без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 « Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Задовольняючи погоджене з прокурором клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти даним ризикам.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину органом досудового розслідування доведена, виходячи з комплексу зібраних у клопотанні доказів.

Колегія суддів вважає що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вірно зазначив про існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя у відповідності до ст. 178 КПК України врахував, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується по місцю несення служби.

Отже, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування до підозрюваного лише найсуворішого запобіжного заходу, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, вважаючи за можливе визначити альтернативний захід заставу, визначивши її розмір, який є більшим за максимальний, що передбачений п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, належним чином врахував, дані про особу підозрюваного, його фінансовий стан, суть та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється та визначив розмір застави достатній для забезпечити виконання ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків, у разі внесення такої застави.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 23 липня 2024 року, із визначенням застави в розмірі 1 059 800 грн без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4