Справа № 703/2273/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

представник пробації ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла подання Черкаського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 для відбування призначеного судом покарання,

у с т а н о в и в :

Вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 27 листопада 2020 року, зміненим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 9 березня 2021 року, ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Черкаського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області поданням просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_6 в місця позбавлення волі, посилаючись на те, що він, будучи ознайомленим (під підпис) з правилами відбування покарання був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме, 6 березня 2022 року по ч.2 ст. 126 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн., а 31 березня 2022 року по ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Крім того, засуджений ОСОБА_6 порушуючи вимоги ст. 76 КК України, 7 липня 2022 року та 04.08.2022 року не з`явився на встановлену йому судом реєстрацію та без поважних причин пропустив два дні реєстрації, в цей час він не хворів та до лікарів не звертався, документа який би підтверджував поважність неявки до Черкаського РВ №3 не надав, тому йому 08.08.2022 було винесено письмове попередження та повторно проведено профілактичну бесіду про недопущення порушень правил та умов відбування покарання.

Не зважаючи на всю проведену роботу засуджений належних висновків не зробив та продовжував порушувати правила відбування покарання, а саме 06.10.2022 року та 03.11.2022 року не з`явився на встановлену йому судом реєстрацію чим в друге порушив вимоги ст. 76 КК України, за весь час відбування покарання засуджений чотири рази не з`явися на встановлену йому реєстрацію.

Крім того, під час відбування покарання з випробуванням іспитовим строком, засудженому ОСОБА_6 було оголошено про підозру 28.12.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 КК України і 30.12.2021 року обвинувальний акт направлений до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, де на даний час перебуває на розгляді, чим порушив вимоги ч.2 ст. 78 КК України.

У судовому засіданні представник Черкаського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити, виходячи з наведених у ньому підстав.

Засуджений факти, викладені в поданні не підтвердив і суду пояснив, що після вироку Смілянського міськрайсуду від дійсно декілька раз переплутав дні явки та не з`явився на реєстрацію, а щодо притягнення до адміністративної відповідальності він нічого не знав, оскільки його ніхто не викликав до поліції і суду.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання органу пробації, вважав за необхідне скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 та застосувати щодо нього положення ч. 2 ст. 57 КВК України.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 , просив відмовити в задоволенні подання Черкаського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання його підзахисному, пославшись на те, що адміністративні стягнення на ОСОБА_6 за вчинені адміністративні правопорушення, об`єктом яких були правовідносини, схожі з об`єктом вчиненого ним кримінального проступку.

До того ж обидва факти вчинення адміністративного правопорушення є наслідком однієї дії, яка однак підпадає під ознаки різних адміністративних правопорушень.

Вислухавши пояснення представника Черкаського районного відділу № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали подання, а також матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання органу пробації підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_6 , вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 27 листопада 2020 року, зміненим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 9 березня 2021 року, засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

2 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами перебування на іспитовому строку, з обов`язками, покладеними на нього судом, і наслідками, які можуть настати у разі їх невиконання (а.с. 16 особової справи).

Постановою провідного інспектора Смілянського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_7 від 2 квітня 2021 року засудженому було встановлено дні явок на реєстрацію, а саме:1-й четвер кожного місяця (а.с. 29 особової справи).

З листка реєстрації, наданого органом пробації, та з матеріалів особової справи вбачається, що 7 липня, 4 серпня, 6 жовтня та 3 листопада 2022 року засуджений ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію без поважної причини (а.с. 30 особової справи).

Крім того, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2022 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с. 86).

Під час відбування покарання з випробуванням іспитовим строком, засудженому ОСОБА_6 було оголошено про підозру 28.12.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 КК України і 30.12.2021 року обвинувальний акт направлений до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, де на даний час перебуває на розгляді, чим порушив вимоги ч.2 ст. 78 КК України.

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з вимогами частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За приписами пункту 8 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Пункт 3 частини 2 статті 539 КПК України передбачає, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У відповідності до норм КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням КК України пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Статтею 164 КВК України передбачено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 4 статті 164 КВК України у разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

За змістом частин 1-4 статті 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно з абзацами 2, 4 пункту 2 Глави 3 розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019 (далі - Порядок), у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього

Порядку.

Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Пунктом 3 Глави 3 розділу ІХ Порядку передбачено, що у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Виходячи із змісту статті 166 КВК України, підставою для відповідальності осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, є наявність таких самостійних порушень з боку засудженого, як:

1) ситуація, коли засуджений не виконує покладені на нього обов`язки;

2) ситуація, коли засуджений систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у клопотанні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як встановлено у судовому засіданні, засуджений ОСОБА_6 систематично порушував обов`язки, покладені на нього Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, за можливості їх виконати, допустив порушення порядку та умов відбування покарання, а саме: систематично без поважної причини не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації: 7 липня, 4 серпня, 6 жовтня та 3 листопада 2022 року, що не заперечувалося засудженим ОСОБА_6 у судовому засіданні.

Вказані систематичні порушення порядку перебування на іспитовому строку, на думку суду, свідчать про стійке небажання засудженого ставати на шлях виправлення.

До того ж, вчинення засудженим протягом іспитового строку двох адміністративних правопорушень та кримінального правопорушення свідчить про умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та небажанням стати на шлях виправлення, систематичність таких дій може слугувати підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Тому, зважаючи на систематичні неявки засудженого ОСОБА_6 для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, відсутність доказів поважності причин таких неявок та його ухилення від явки до суду, вчинення адміністративних та кримінального правопорушень, свідчать про ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, за можливості їх виконати, небажання останнього стати на шлях виправлення та свідоме ігнорування виконання вироку суду щодо нього; а також беручи до уваги відсутність у нього стійких соціальних зв`язків; суд дійшов висновку, що з метою виправлення засудженого необхідно скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 57 КВК України з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Враховуючи, що суд дійшов переконання про необхідність скасувати іспитовий строк ОСОБА_6 та направлення його в місця обмеження волі для реального відбування покарання у виді обмеження волі за вироком суду, а тому є необхідним обрати засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 57 КВК України, суд, -

у х в а л и в :

Подання заступника начальника Черкаського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 , задовольнити.

Скасувати звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2020 року, та зміненим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 9 березня 2021 року.

Направити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у місця обмеження волі для відбування покарання, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2020 року та зміненим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 9 березня 2021 року у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Обрати засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання ухвалою законної сили.

До вирішення питання про направлення його в місця обмеження волі - утримувати в Державній установі «Черкаський слiдчий ізолятор», після чого етапувати до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, а по прибуттю до місця відбування покарання - з-під варти звільнити.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18 лютого 2024 року, зарахувавши йому у загальний строк покарання термін перебування під вартою з 18 лютого 2024 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні обмеження волі.

Доручити працівникам Державної установи «Черкаський слiдчий ізолятор виконання даної ухвали суду в частині направлення засудженого ОСОБА_6 в місця обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 57 КВК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 8 год. 15 хв. 3 травня 2024 року.

Суддя : ОСОБА_8