Справа № 462/3614/24
провадження 1-кс/462/960/24
У Х В А Л А

20 травня 2024 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000311,

встановив:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, яку надалі доповнив (уточнив), в якій просить скасувати постанову старшого слідчого ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 31 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000311 від 29.05.2021. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим з порушенням вимог КПК України, оскільки його не було допитано як потерпілого, як особу чиї права порушено, внаслідок незаконного проникнення (зламу вхідних дверей) в його квартиру. Слідчим неправильно кваліфіковано подію злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки факту крадіжки значних за розміром предметів зафіксовано не було, а він наполягав на факті незаконного проникнення в чуже житло і вірною кваліфікацією мала б бути ст. 162 КК України. Не здійснено експертизи і фотофіксації злому вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 , що підтверджувало б факт незаконного проникнення в чуже житло. За наведеного просить скаргу задовольнити.

Скаржник та його представник у судовому засіданні скаргу підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним, додатково пояснивши, що старшим слідчим не було проведено всіх слідчих дій, зокрема не проведено допиту ОСОБА_3 як потерпілого та невірно визначено кваліфікацію злочину. Просили скаргу задовольнити.

Старший слідчий у судове засідання не з`явився, проте його неявка, з огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги, крім того СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області було надано слідчому судді на вимогу матеріали кримінального провадження №0000311 від 29.05.2021.

Заслухавши учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у задоволені скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.05.2021 було постановлено: скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області задовольнити; зобов`язати уповноважену особу ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення /а.с.2 кримінального провадження/.

Слідчим суддею встановлено, що 29 травня 2021 року слідчим ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000311 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по факту того, що 28.05.2021 до ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області надійшла ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_7 про зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 з приводу вчинення щодо останнього крадіжки поєднаної з проникненням. Органом досудового розслідування був визначений ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області /а.с.1 кримінального провадження/.

31 липня 2021 року постановою т.в.о. старшого слідчого ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 кримінальне провадження №0000311 від 29 травня 2021 року було закрито у зв`язку з відсутністю у даному випадку складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України /а.с.47-54 кримінального провадження/.

Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови старшого слідчого від 31 липня 2021 року підставою для висновку про закриття кримінального провадження слугувало те, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження проведено необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за результатами яких не було здобуто будь-яких доказів, які б підтверджували факт таємного викрадення вказаного майна ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зі змісту ч. 1 ст. 92 КПК України випливає, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У межах кримінального провадження №0000311, 23.06.2021 в якості свідка був допитаний ОСОБА_3 , який показав, що у його власності знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_2 . 16.05.2021 близько 21 год він прийшов на квартиру АДРЕСА_3 , для того щоб перевірити, що на квартирі та забрати поштову кореспонденцію. Підійшовши до входу в квартиру він побачив факт, що дверні замки в квартиру замінені, а також, що в дверній коробці наявні закручені болти, тобто дверна коробка ними укріплена. 17.05.2021 близько 13 год ОСОБА_3 знову повернувся до вищевказаної квартири. Підійшовши до квартири, він спробував відкрити двері за допомогою дверної ручки, двері не були закриті на замок, то ж він зайшов в середину квартири. В квартирі він побачив двох сестер своєї дружини, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та двох невідомих йому осіб чоловічої статі (дані дві особи виконували ремонтні роботи). В цей момент він побачив в квартирі відсутність речей, а саме в коридорі була відсутня трьох дверна дерев`яна шафа, а також трьох дверна антресоль. В кімнаті на землі було розкидане різне майно, побутове. Після цього він вийшов на балкон та викликав працівників поліції.

12.07.2021 в якості свідка була допитана ОСОБА_8 , яка показала, що під час їхнього спільного проживання з ОСОБА_10 вона допомогала ОСОБА_11 в оформленні її частки, право на спадщину на квартиру по АДРЕСА_2 , яка перейшла їй по смерті матері. Після цього її батько ОСОБА_12 направився до нотаріуса для оформлення спадщини, про оформлення ними спадщини він не знав. Коли він вже був в нотаріуса йому стало відомо про оформлення спадщини ОСОБА_11 , на що він відреагував агресивно та в її присутності відносився до ОСОБА_11 найгіршими словами, принижував її, подавляв її волю. Дізнавшись, що він оформив 1/2 квартири на себе вона попросила його піти туди жити та прописатися, щоб ОСОБА_11 могла жити в себе на квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , без батька, оскільки він погано впливав на неї. ОСОБА_12 повідомив, що він нікуди не піде з адреси ОСОБА_13 , на що йому повідомили, що вони підуть з ОСОБА_11 жити разом на АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_14 не заперечив та сказав ідіть. Після цього, приблизно на початку червня 2021, точно пригадати не може, вона разом з ОСОБА_11 та своєю сестрою ОСОБА_9 направились на квартиру по АДРЕСА_2 . За допомогою сторонньої особи, було відкрито вхідні двері в квартиру, оскільки вони не мали ключів до дверних замків. Зайшовши в квартиру, вона разом з сестрою почали виносити речі в підвальне приміщення, яке відноситься до вказаного житла, двері в дане підвальне приміщення не були закриті. Винісши туди речі, вони поставили на двері замок, щоб ніхто із сторонніх осіб не зміг забрати речі. Вони одразу вирішили винести речі в підвальне приміщення, оскільки не хотіли, щоб потім ОСОБА_12 ставив їм претензії, що вони привласнили його майно. Після чого в квартирі розпочали ремонтні роботи, які виконували наймані робітники. Усі ці дії вони вчиняли лише за дозволу ОСОБА_11 , яка їм допомагала у роботі. Також повідомила, що причиною зламу дверних замків стало те, що ОСОБА_12 позабирав в ОСОБА_11 усі ключі від квартир, як від квартири по АДРЕСА_5 . Усі її дії були направленні на приведення до порядку і ремонту в квартирі, де мала проживати ОСОБА_11 , а на початках і вона разом з нею.

12.07.2021 в якості свідка була допитана ОСОБА_9 , яка показала, що ОСОБА_15 на даний час проживає в її сестри ОСОБА_16 , хоча має в праві власності свою квартиру за адресою.: АДРЕСА_4 , де також проживає її батько ОСОБА_3 . Причиною слугує те, що ОСОБА_12 в місяці січні 2021 року запроторив її в психіатричну лікарню по АДРЕСА_6 та відмовився її забирати з лікарні, тому сестра забрала її до себе. Під час їхнього спільного проживання ОСОБА_17 допомогла ОСОБА_11 в оформленні її частки, право на спадщину на квартиру по АДРЕСА_2 , яка перейшла їй по смерті матері. Дізнавшись, що він оформив 1/2 квартири на себе ОСОБА_17 попросила його піти туди жити та прописатися, щоб ОСОБА_11 могла жити в себе на квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , без батька, оскільки він погано впливав на неї, через що в неї збільшувалась депресія. ОСОБА_12 повідомив, що він нікуди не піде з адреси ОСОБА_13 , на що йому повідомили, що ОСОБА_17 піде з ОСОБА_11 жити разом на АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_14 не заперечив та сказав ідіть. Після цього, приблизно на початку червня 2021, точно пригадати не може, вона разом з ОСОБА_11 та своєю сестрою ОСОБА_8 , направились на квартиру по АДРЕСА_2 . За допомогою сторонньої особи, було відкрито вхідні двері в квартиру, оскільки вони не мали ключів до дверних замків. Зайшовши в квартиру, вона разом з сестрою почали виносити речі в підвальне приміщення, яке відноситься до вказаного житла, двері в дане підвальне приміщення не були закриті, винісши туди речі вони поставили на двері замок, щоб ніхто із сторонніх осіб не зміг забрати речі. В квартирі вони залишили речі ОСОБА_11 , сміття та весь непотріб винесли з квартири на смітник. Після чого в квартирі розпочали ремонтні роботи, які виконували наймані робітники. Усі ці дії вони вчиняли лише з дозволу ОСОБА_11 , яка їм допомагала у роботі. Також повідомила, що причиною зламу дверних замків стало те, що ОСОБА_12 позабирав в ОСОБА_11 усі ключі від квартир, як від квартири по АДРЕСА_5 .

12.07.2021 в якості свідка була допитана ОСОБА_18 , яка показала, що з 26.01.2021 проживає разом з тіткою ОСОБА_19 . Попередньо вона проживала зі своїм батьком ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , через те, що вона була в лікарні батько не хотів її забирати додому, тому тітка взяла її до себе, з якою вона проживає і на даний час. Також повідомила те, що тітка влаштувала її на роботу в Львівський політехнічний університет. Після смерті матері залишилась квартира за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_20 допомогла їй з оформленням спадщини, частки даної квартири. Також частка квартира підлягала її батькові, однак першочергово вони не повідомляли про оформлення спадщини, лише коли він сам пішов оформляти спадщину йому стало відомо про оформлення моєї частки мною, на що він розсердився та грубо висловлювався з даного приводу в її сторону. Оскільки вона вирішила проживати окремо від батька, її тітка по смерті матері вирішила їй в цьому допомогти, а саме звернулась до ОСОБА_12 та запропонувала йому, щоб він дав їй одній жити за адресою: АДРЕСА_5 , однак батько відмовився, на що його запитали чи можна переїхати їй на квартиру по АДРЕСА_3 , на що він не заперечив, однак не дав їй ключі, при цьому не пояснював чому він їх не дає. В подальшому вона направилась із двома своїми тітками ОСОБА_17 та ОСОБА_21 на квартиру по вул. О.Степанівни. Двері в квартиру їм допомогли відкрити сторонні особи, їх знайшли тітки. Довелось ламати дверний замок, оскільки батько не надав їм ключі. Після цього вони направились в середину помешкання квартири, в якому було багато непотрібного майна. Частину майна, в більшості сміття вони викинули з квартири, а майно батька перенесли в підвальне приміщення, на двері якого поставили замок, якого там попередньо не було. При спілкуванні з батьком вона повідомила йому, що в даній квартирі вона планує проживати та те, що тітки допомагають їй з ремонтними роботами, шо його речі вони винесли в підвальне приміщення та можуть надати йому доступ до них в будь-який момент. Також повідомила, що причиною зламу дверних замків стало те, що ОСОБА_12 позабирав в неї усі ключі від квартир, як від квартири по АДРЕСА_5 . ОСОБА_18 повідомила, що вона надала дозвіл своїм тіткам на проведення ремонту у квартирі по АДРЕСА_5 .

До матеріалів кримінального провадження долучено копію свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно з яким ОСОБА_3 успадкував після смерті дружини частки квартири за адресою: АДРЕСА_7 кримінального провадження/.

У відповідності до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно №266105277 від 16.07.2021 квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , зокрема кожному з них належить по 1/2 частці /а.с.28-29 кримінального провадження/.

Таким чином, було встановлено, що вхідні двері в квартиру АДРЕСА_1 були взламані на прохання співвласника ОСОБА_18 та у її присутності, у зв`язку з ненаданням ключів від такої іншим співвласником ОСОБА_3 , а також, що за проханням ОСОБА_18 її тітки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували ремонтні роботи у цій квартирі, при цьому частина речей та меблів були перенесені у підвальне приміщення, яке відноситься до вказаної квартири, а частина передана ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд вважає неспроможними твердження скаржника ОСОБА_3 , що під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000311 органом досудового розслідування не були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, оскільки в ході досудового слідства були допитані всі особи, яким було відомо про обставини події; долучені всі документи, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя вважає, що у даній конкретній справі зазначений обсяг, проведених органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій, є вичерпним.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України, злочином є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 162 КК України виражається у виконанні однієї з таких дій: а) незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи проти її волі; б) незаконне проведення в них огляду або обшуку; в) незаконне виселення; г) інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє або на підставах, визначених у законі. Якщо згода була отримана в результаті насильства або погроз, то виключається і правомірне проникнення.

Якщо проникнення до житла чи іншого приміщення здійснюється з метою викрадення чужого майна шляхом крадіжки (ч. 3 ст. 185 КК), грабежу (ч. 3 ст. 186 КК) або розбою (ч. 3 ст. 187 КК), то додаткова кваліфікація таких дій за ст. 162 КК не потрібна, оскільки в таких випадках проникнення є кваліфікуючою обставиною (способом вказаних злочинів) і враховується законодавцем при визначенні санкцій за їх вчинення.

Частина 5 ст. 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.12 р. у справі " ОСОБА_22 та Лозенко проти України"). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄС від 11.07.13 р. у справі "Вєренцов проти України").

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Разом з тим, зі змісту заяви про вчинення злочину вбачається, що заявник вказує на ознаки злочину у діях конкретних осіб, при цьому жодним чином не зазначаючи обставин, які б свідчили про це, що, у свою чергу, може призвести до необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу сторонніх осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.

Таким чином, приходжу висновку, що оскаржуване рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав, зазначених у ст.284 КПК України. Постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Беручи до уваги, що старшим слідчим ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні був проведений весь обсяг слідчих (розшукових) дій, ним були виконанні вимоги ст. 94 КПК України, а також, враховуючи, той факт, що замок у вхідних дверях квартири за адресою: АДРЕСА_2 був зламаний за доборовільною згодою і на прохання співвласника цієї квартири ОСОБА_18 , у її ж присутності, речі та меблі з квартири перенесені у підвальне приміщення, слідчий суддя вважає, що є вірним висновок старшого слідчого про те, що не було здобуто будь-яких доказів, які б підтверджували факт незаконного проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а також таємного викрадення з такої майна ОСОБА_3 , а відтак відсутній склад злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи наведене, проаналізувавши всі докази, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні вимог скарги про скасування постанови старшого слідчого про закриття провадження з підстав, зазначених у ній слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова є вмотивованою та винесена слідчим відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000311 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Витребувані матеріали кримінального провадження №0000311 повернути в ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Слідчий суддя: