Справа № 750/2655/24
Провадження № 1-кс/750/921/24
У Х В А Л А

20 березня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 30.11.2023 про закриття кримінального провадження № 0000033 від 18.02.2022,

в с т а н о в и в:

26.02.2024 ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.11.2023.

В обґрунтування скарги посилається на те, що прийняте слідчим рішення є таким, що винесено передчасно, оскільки досудове розслідування проведено без повного та об`єктивного розслідування та з`ясування всіх обставин кримінального провадження, без належного дослідження доказів. Зокрема, скаржник вважає, що у кримінальному провадженні слідчим неповно виконано вимоги ухвали слідчого судді, зокрема, не допитані свідки, про допит яких було задоволено його клопотання, не усунуто розбіжності у показаннях службових осіб та процесуальних документах; не перевірено достовірність процесуальних документів, на які слідчий посилається у оскаржуваній постанові; не враховані покази свідка Корнієнка та покази самого скаржника, надані ним в якості потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги, зазначивши, що досудове розслідування проведено у повному обсязі, в ході якого не здобуто доказів на підтвердження наявності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК України, в діях співробітників поліції. Щодо свідків, про яких заявляє ОСОБА_3 , стороною було вжито усіх можливих заходів щодо та виклику на допит, однак лише частина з них була допитана, оскільки заявник вказував лише їх прізвища та ініціали, що ускладнювало можливість їх повної ідентифікації та встановлення адрес проживання чи роботи.

Заслухавши пояснення особи яка подала скаргу, доводи прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

30.11.2023 слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 за результатами проведеного досудового розслідування була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні співробітників правоохоронних органів складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК України.

З постанови слідчого вбачається, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000033 від 18.02.2022 здійснювалось за трьома заявами ОСОБА_3 , а саме:

1)за фактом можливого заволодіння співробітниками поліції майном потерпілого ОСОБА_3 шляхом зловживання службовим становищем (відомості до ЄРДР внесені за ч. 2 ст. 191 КК України);

2)за фактом можливого зловживання співробітниками поліції своїм службовим становищем під час досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000837 та № 0000008 (відомості до ЄРДР внесені за ч. 1 ст. 364 КК України);

3)за фактом можливої службової недбалості, вчиненої службовими особами ГУНП в Чернігівській області, Управління СБ України в Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури (відомості до ЄРДР внесені за ч. 1 ст. 367 КК України).

1.Скаржник зазначає, що належні йому мобільні телефони «Samsung SM-B312» та «Nokia», які були вилучені у 2016 році, речовими доказами у кримінальному провадженні визнані лише 09.01.2018, туму він вважає, що його майно було незаконно привласнено співробітниками поліції.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000837 від 28.11.2015 за фактом таємного викрадення мобільних телефонів з торгового приміщення ОСОБА_3 , 03.03.2016 ОСОБА_6 на підставі своєї письмової заяви добровільно видала слідчому ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung SM-B312» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який перебував у її користуванні. 09.01.2018 старшим слідчим СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 винесено постанову про визнання вказаного телефону речовим доказом та передано його на зберігання до камери речових доказів Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області. 10.08.2016 ОСОБА_9 на підставі своєї письмової заяви добровільно видав слідчому ОСОБА_7 мобільний телефон «Nokia» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який перебував у його користуванні. 09.01.2018 старшим слідчим СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 винесено постанову про визнання вказаного телефону речовим доказом та передано його на зберігання до камери речових доказів Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, де вони і знаходяться. Прокурор повідомив, що ОСОБА_3 умисно не бажає отримати вказані телефони.

Досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, на вилучені мобільні телефони арешт не накладався, під розписку ні власникам, ні іншим особам не передавалися. Згідно інформації Ніжинської окружної прокуратури від 14.03.2023 № 1802вих.-23, мобільні телефони марки «Samsung SM-B312» та «Nokia», які вилучались у кримінальному провадженні № 000837, на даний час знаходяться у камері зберігання речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Прощенка, 22.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000033 від 18.02.2022 слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, не вдалося перевірити факт можливого використання мобільного телефону «Samsung» у період з 03.03.2016 по 09.01.2018 та мобільного телефону «Nokia» у період з 10.08.2016 по 09.01.2018. Таку інформацію можна отримати шляхом здійснення тимчасового доступу до речей і документів, а саме, деталізації з`єднань номерів мобільних терміналів з базовими станціями операторів мобільного зв`язку. Однак дана інформація у операторів мобільного зв`язку зберігається в межах строку позовної давності, тобто, не більше 3 років.

Таким чином, слідчий дійшов правильного висновку про невстановлення факту привласнення, розтрати або заволодіння майном ОСОБА_3 шляхом зловживання працівниками правоохоронних органів службовим становищем, оскільки мобільні телефони перебувають у камері зберігання речових доказів.

2.На думку скаржника, оскільки мобільні телефони «Samsung SM-B312» та «Nokia» були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні через значний проміжок часу після їх вилучення, то службові особи Козелецького відділу поліції вчинили зловживання службовим становищем та приховали вчинення тяжких злочинів, що заподіяло його інтересам істотну шкоду.

З матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що факт незаконного перебування зазначених скаржником мобільних телефонів у володінні працівників поліції не підтверджено. Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди. Згідно приміток 3 та 4 до ст. 364 КК України, істотною шкодою ст. 364 КК України вважається така, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками у ст. 364 КК України вважаються такі, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Разом з тим, у діях співробітників поліції не встановлено спричинення будь-яких матеріальних наслідків, в тому числі, у вигляді істотної шкоди або тяжких наслідків. Вартість мобільних телефонів «Samsung SM-B312» та «Nokia» не перевищує суми істотної шкоди.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України характеризується лише прямим умислом, особа має усвідомлювати, що приховує саме злочин.

Водночас, перебування вилучених мобільних телефонів, які є предметом крадіжки чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, у володінні уповноваженої особи, без вирішення питання щодо накладення арешту та визнання їх речовими доказами, не може вважатись активними діями по приховуванню тяжкого злочину.

За таких обставин, слідчий дійшов правильного висновку про відсутність в діях працівників правоохоронних органів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

3.Скаржник також зазначає про те, що через службову недбалість службовими особами правоохоронних органів під час здійснення досудового розслідування у різних кримінальних провадженнях, де він є потерпілим, його правам та інтересам завдано істотної шкоди. Зокрема, на думку ОСОБА_3 , наявність завдання йому істотної шкоди підтверджується рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.10.2021 у цивільній справі, відповідно до якого частково задоволені його позовні вимоги до ГУНП в Чернігівській області, Управління СБ України в Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 186 тисяч гривень. Тобто, скаржник вважає, що стягнення моральної шкоди на його користь у сумі 186 000 грн. внаслідок вчинення службовими особами перелічених вище правоохоронних органів службового недбальства при розслідуванні проти нього злочинів свідчить про заподіяння йому істотної шкоди.

Службова недбалість може виявлятися у формі: а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або б) дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови вбачається, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_3 , здійснювалося слідчими у міру можливостей, виходячи із завантаженості кримінальних проваджень, досудове розслідування у яких здійснювали на той час. Допитані в якості свідків співробітники поліції та прокурори повідомили, що під час досудового розслідування кримінальних проваджень неналежно виконували свої службові повноваження.

Таким чином, досудове розслідування було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також диспозитивності.

Подана до суду скарга та пояснення скаржника не свідчать про наявність неповноти в ходжі розслідування кримінального провадження, всі можливі обставини по даному кримінальному провадженню досліджені в повному обсязі, а прийняте рішення відповідає вимогам норм кримінального судочинства, що підтверджує й оскаржувана постанова слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У справі в ході досудового розслідування зібрані усі можливі та допустимі докази, а тому постанова слідчого містить належне та достатнє обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні співробітників правоохоронних органів складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не встановлено порушення загальних положень досудового розслідування, оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів, підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 та скасування постанови слідчого відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 30.11.2023 про закриття кримінального провадження № 0000033 від 18.02.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1