МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1337/23
Провадження № 1-кп/945/370/24
Вирок

Іменем України

29 травня 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 11 березня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, освіта професійно-технічна, заміжня, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що 07.03.2023 приблизно о 10 годині, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних документів, який забезпечує нормальну діяльність прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, перебуваючи поблизу магазину «АТБ», розташованого в м. Миколаєві по проспекту Богоявленському, 342, привласнила знайдену нею банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка є персоніфікованою пластиковою картою, що надає її власнику можливість безготівкової оплати товарів або послуг, а також отримання готівкових коштів у відділеннях банків та банкоматах та відповідно до пункту 1.27 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абз. 2 ст. 1 ЗУ «Про інформацію» є офіційним документом, яку поклала до кишені свого плаща та в подальшому використала її для розрахунку за товари та послуги. Після чого, 10.03.2023, приблизно о 08 годині, після привласнення банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, на вчинення крадіжки грошових коштів з зазначеної банківської карти, яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 , шляхом її використання для розрахунку за товари та послуги в торговельних закладах, розташованих в с. Радісний Сад, Миколаївського району, Миколаївської області. Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, в період дії воєнного стану, перебуваючи в магазині «Рассвет», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше незаконно привласнену банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», належну потерпілому ОСОБА_5 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрала з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 977 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 977 гривень.

Також, 10.03.2023 приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше незаконно привласнену банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», належну потерпілому ОСОБА_5 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрала з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1337 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1337 гривень.

Також, 10.03.2023 приблизно о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше незаконно привласнену банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», належну потерпілому ОСОБА_5 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрала з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1292 гривні, розпорядившись коштами на власний розсуд, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1292 гривні.

Після цього, ОСОБА_4 з незаконно придбаним майном покинула місце кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши такими своїми діями ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3606 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаною у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро каялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 показала суду, що біля магазину АТБ у місті Миколаєві 07 березня 2023 року вона знайшла картку, яку поклала до себе в кишеню, а після хотіла викинути. Після чого, перебуваючи вже вдома, 10.03.2023 приблизно о 08 годині, вона пішла в селі в магазин, і вирішила спробувати розрахуватися цією карткою, і ця спроба виявилася вдалою. 10.03.2023 приблизно о 09 годині вона перебувала в магазині Елена, де купила пачку сигарет, масло та продукти і за цю продукцію розрахувалася карткою, яку знайшла раніше. 10.03.2023 приблизно о 10:30 вона прибула до с. Новобогданівка, де також здійснила покупки та розрахувалася цією ж карткою. Після чого, ОСОБА_4 приїхала до себе до дому з покупками, де її чекала бабуся, догляд за якою ОСОБА_4 зараз здійснює, і вони разом з бабусею одразу вирішили відкласти ці потрачені грошові кошти 3606 гривень, щоб віддати. ОСОБА_4 визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, всі витрачені грошові кошти з картки вона повернула власнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , виконавши дії передбачені ст. 349 КПК України та з`ясувавши, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши особливості оскарження, при викладених обставинах, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 і при викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується нейтрально, лікування у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не проходила, раніше не судима.

Відповідно до досудової доповіді, наданої органом пробації на запит суду, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється, як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного вище, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, а тому відсутні законодавчі перешкоди для застосування до засудженого інституту умовного звільнення і наявна можливість досягти мету виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді обмеження волі у мінімальних межах, передбачених санкцією статті, за вчинений кримінальний проступок та позбавлення волі, у мінімальних межах, передбачених санкцією статті, за вчинений злочин. З урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинила як кримінальний проступок, так і злочин, суд вважає, що їй слід призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з одночасним встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередженню вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (1 рік обмеження волі) більш суворим (5 років позбавлення волі), визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

29.05.2024