Справа № 731/247/24
Провадження № 1-кп/731/28/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду №1 кримінальне провадження №0001236 від 09 вересня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 05 квітня 2023 року , громадянина України, уродженця с. Остапівка Варвинського району Чернігівської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем Варвинської дільниці ТОВ «Газорозподільні мережі», з професійно-технічною освітою, неодруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не має статусу особи з інвалідністю чи УБД, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2023 року близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись на 2-му кілометрі проїзної частини автодороги Варва-Дігтярі, розташованої на території Прилуцького району Чернігівської області, в напрямку с-ще Дігтярі Прилуцького району Чернігівської області, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, неправильно оцінив дорожню обстановку та, не переконавшись у безпеці своїх дій, виявивши на своїй смузі руху велосипед під керуванням ОСОБА_6 , який рухався проїзною частиною автодороги Варва-Дігтярі в зустрічному напрямку (в напрямку с-ще Варва Прилуцького району Чернігівської області) здійснив маневр повороту ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_6 , який вже на той момент рухався своєю смугою руху в зустрічному напрямку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №351 від 13 січня 2024 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій велосипеда ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, вогнищевої травми головного мозку з крововиливами в ділянці гіпоталамуса ліворуч, з кров`янистим вмістом в задньому розі лівого бокового шлуночка, уламкових переломів передньої, медіальної та латеральної стінок верхньощелепного синусу зліва, переломів стінок верхньощелепних синусів передньої та латеральної справа, перелому вилецевої дуги зліва, крилоподібного відростка зліва, суглобового відростку нижньої щелепи зліва, тіла верхньої щелепи з переходом на тверде піднебіння, численних забійних ран обличчя, забійної рани вушної раковини зліва; закритої травми грудної клітки, правобічного пневмотораксу, закритого перелому 10 ребра зліва, перелому 12 ребра справа, садна грудної клітки; перелому правого променевого відростка L1, садна передньої черевної стінки, внутрішньо суглобового перелому великогомілкової кістки на рівні зовнішнього виростка без зміщення, садна нижніх кінцівок, рани внутрішньої поверхні правого стегна, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У наведеній дорожній обстановці ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди з урахуванням п. 1.10 ПДР України, а саме небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

Порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.1 та п. 12.3 з урахуванням п. 1.10 ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та зазначив, що період часу, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності. Пояснив, що 08 вересня 2023 року у вечірній час він, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі в напрямку з с-ща Варва до с-ща Дігтярі, Прилуцького району Чернігівської області, проявив неуважність та невірно оцінив дорожню обстановку. Адже, в ході такого руху, виявивши велосипед під керуванням, ОСОБА_6 , який рухався проїзною частиною автодороги в зустрічному напрямку, здійснив маневр повороту ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з потерпілим, який в свою чергу повертався на свою смугу руху. Пояснив, що одразу після ДТП він викликав швидку допомогу, повідомив поліцію та надавав першу допомогу потерпілому. В подальшому, добровільно близько 5 разів надавав матеріальну підтримку потерпілому, цікавився його станом здоров`я. Наголосив, що у скоєному щиро кається, а правопорушення відбулось з необережності.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що у вересні 2023 року у вечірній час він, рухався на велосипеді в бік с-ща Варва, із с. Леляки. Імовірно він виїхав на зустрічну смугу руху, і тоді повертався на свій бік. Потім побачив фари автомобіля та відбулось зіткнення. Опритомнів вже у лікарні. Лікування відбувалось близько чотирьох місяців. В подальшому, він відновив стан здоров`я і на його трудову діяльність це не вплинуло. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, йому відшкодована і він не має до обвинуваченого ніяких претензій. У зв`язку з цим, не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст усіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого, обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена, а його дії, що виразилися у в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує результати досудової доповіді, відповідно до яких, орган пробації вважає, що імовірність скоєння обвинуваченим повторного кримінального правопорушення середня, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе лише з урахування доступних програм та послуг, за умови реалізації яких можливо досягнути належної поведінки без застосування покарань, пов`язаних із ізоляцією від суспільства.

При обранні виду та міри покарання, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 має постійне місце роботи; раніше не судимий; характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відсутність обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що на переконання суду буде необхідним для виправлення обвинуваченого, сприятиме запобіганню вчиненню ним нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

При цьому, враховуючи вищевикладене, зокрема ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого, досудову доповідь з інформацією про позитивну соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, добровільне відшкодування спричиненої шкоди потерпілим, суд доходить висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75, 76 КК України, в частині основного покарання, призначивши таке з іспитовим строком з покладенням відповідних обов`язків.

При призначенні обвинуваченому додаткового покарання, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України кваліфікується як тяжке, ОСОБА_4 грубо порушено положення ПДР, що призвело до численних травм потерпілого.

Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких існує потреба у керуванні власним транспортним засобом. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Крім того, ПДР, регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки. Більш того, ПДР передбачає ряд суттєвих обмежень для водіїв початківців, висуваючи особливі вимоги до дотримання правил руху в цей період. Так, видача постійного посвідчення водія можлива за умови вчинення не більше двох адміністративних правопорушень. Сторона обвинувачення не надала суду інформації щодо вчинення адміністративних правопорушень обвинуваченим, проте, порушення ПДР, яке мало місце за обставин, вказаних в обвинувальному акті, суд оцінює достатньо вагомим, для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи, що судом не встановлено обставин, що позбавлення права керування транспортними засобами істотно вплине на рівень життєдіяльності обвинуваченого та буде надмірним тягарем як для нього, суд приходить до висновку про призначення додаткового покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, з урахуванням наявності пом`якшуючих обставим згідно ст. 66 КК України.

Крім того, суд зважає, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_7 від 19 вересня 2023 року, з метою збереження слідів кримінального правопорушення та отримання доступу до транспортного засобу для проведення усіх необхідних експертиз, накладено арешт на легковий автомобіль марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 .

Оскільки на даний час немає необхідності в подальшому застосуванні обмеження щодо володіння, розпорядження та відчуження вказаним автомобілем, суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений вищевказаною ухвалою.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.

Під час досудового розслідування були понесені витрати на проведення експертизи в сумі 13 308, 80 гривень, які слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на засудженого судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені витрати на проведення експертиз в сумі 13 308 (тринадцять тисяч триста вісім) гривень 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2023 року, на автомобіль марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 .

Речові докази:

-велосипед без маркування, переданий для зберігання до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, після набрання вироком законної сили повернути володільцю - потерпілому ОСОБА_6 ;

-легковий автомобіль марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий для зберігання до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_8 або фактичному володільцю ОСОБА_4 , або будь-якому іншому уповноваженому представнику власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1