ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 рокуСправа № 515/216/24
Номер провадження 1-кп/495/600/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2024 за реєстраційним №000006 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Струмок Татарбунарського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацевлаштованого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , 14 січня 2024 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , умисно, маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень останньому, розпочав з ним бійку, в ході якої обидва впали на ґрунтову поверхню. Далі ОСОБА_3 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, сів на потерпілого ОСОБА_4 зверху (на живіт) коли той лежав на спині, на ґрунтовій поверхні та наніс ОСОБА_4 почергово три удари правою рукою стиснутою в кулак в ліву область голови та обличчя.

У результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі синця лівої очноямкової ділянки, струсу головного мозку. Це ушкодження складає нерозривний комплекс закритої черепно-мозкової травми. Дане ушкодження при звичайному своєму перебігу, призводить до розладу здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня (трьох тижнів), і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Такими діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, що полягає в умисному завданні ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

3. Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурором ОСОБА_6 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника (а.с. 126).

Прокурор подав клопотання, в якому просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_7 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, доказами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення є: протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від 18.01.2024, висновком експерта ;9, складеним експертом Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 від 18.01.2024, протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного з потерпілим ОСОБА_4 від 31.01.2024, з доданими фототаблицями, протококом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.01.2024, протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_9 від 31.01.2024, з доданими фототаблицями, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.01.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.01.2024, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 08.02.2024, протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного із підозрюваним ОСОБА_3 від 08.02.2024, з доданими фототаблицями.

Аналізуючи та оцінюючи усі ці докази в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що такі є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 .

Відтак суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - умисному завданні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, яке є кримінальними проступками, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, відповідно до довідки-характеристики, наданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради від 23.01.2024 №13 негативно не характеризується, за час проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінальних проступків, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин справи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшють покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази відсутні.Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ірина БРАТКІВ