Справа № 202/3990/24
Провадження № 1-кп/202/1275/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смоліне, Маловисковського району, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, заступник командира бойової машини навідника оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 10 лютого 2024 року перебуваючи у місті тимчасового перебування свого підрозділу в АДРЕСА_2 , за допомогою власного мобільного телефону, використовуючи соціальний месенджер «Telegram», у невстановленої в ході досудового розслідування особи, на ім`я свого товариша ОСОБА_6 , придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, для особистого вживання без мети збуту. В подальшому, а саме 15 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне пересилання раніше незаконно придбаної особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у телефонній розмові попросив свого знайомого ОСОБА_7 , який не був обізнаний у протиправних намірах ОСОБА_4 переадресувати останньому вищевказану посилку на поштомат «ТОВ» Нова Пошта № 45208, біля відділення № 2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 після чого вищевказана посилка отримала №1791.

16 лютого 2024 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, реалізовуючи свій протиправний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що раніше відправлена посилка № 1791 з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, прибула до поштомату «ТОВ» Нова Пошта № 45208, біля відділення № 2, що розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Лиман, вул. Свободи, буд. 33, прийшов до зазначеного поштомату та отримав посилку на своє ім`я, в якій знаходилась придбана ним особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Того ж дня, в період часу з 16 години 05 хвилин до 16 години 25 хвилин, в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події - загального приміщення відділення № 2 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Лиман, вул. Свободи, буд. 33, солдат ОСОБА_4 , на вимогу дізнавача СД ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області добровільно надав для огляду поштову посилку № 59 0011 0380 1791, в якій було виявлено та вилучено два zip-пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 3,7490г, 2,7540 г. відповідно, яку ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав та пересилав без мети збуту.

21 березня 2024 року, між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000042, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Підписуючи зазначену Угоду, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджено покарання яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Так, ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 при досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також характер і тяжкість обвинувачення, особу винного, беручи до уваги інтереси суспільства, а саме: призначення ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання і попередження вчинення ним нових злочинів. Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.: 394 та 424 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: 1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди; 3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в КПК України, обвинуваченому роз`яснено. Також наслідком укладання даної угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненій якого його обвинувачують, а він має такі права: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, тобто у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.: 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є не тяжким злочином.

Суд, допитавши сторони кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, тобто у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що укладену 21 березня 2024 року угоду, про визнання винуватості, між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену цією угодою міру покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.: 370; 373-374; 471-475; 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 березня 2024 року, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000042, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

Визнати виним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 березня 2024 року у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Речовий доказ, що зберігається в камері зберігання наркотичних речовин відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНПП в Донецькій області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи № СЕ-19/105-24/1264-НЗПРАП від 23 березня 2024 року у сумі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1