У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чаши Каргопольського району Курганської області РФ, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000381.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.03.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не встановив того, що наявні докази доводять існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено й наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки єдиним доказом є показання іншого підозрюваного - ОСОБА_8 , який пояснення надавав без присяги.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим ОВС СВ Управління Служби Безпеки України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000381, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Очаків Миколаївського району Миколаївської області, не пізніше 12.08.2023 р. (точного часу не встановлено), шляхом здійснення візуального спостереження, а також в ході приватного спілкування з місцевими мешканцями м. Очаків, отримав інформацію про місця розташування підрозділів ЗС України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території Очаківського ОТГ Миколаївського району.

В подальшому, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точного часу не встановлено), перебуваючи за місцем мешкання, за адресою, АДРЕСА_1 , маючи проросійські погляди, діючи на шкоду основам національної безпеки України, передбачаючи що його дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та, бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, в ході приватного спілкування з громадянином України ОСОБА_8 (досудове розслідування за підозрою якого за ч. 2 ст. 111 КК України здійснюється в цьому ж кримінальному провадженні), повідомив останньому попередньо отриману, в описаний спосіб, інформацію, про місця дислокації підрозділів ЗС України та інших утворених, відповідно до законів України, військових формувань на території Очаківського ОТГ Миколаївського району, а саме на території Чорноморської коси.

Як встановлено в ході досудового розслідування, в період з 12.08.2023 р. на території Чорноморської коси, а саме в недіючих на теперішній час базах відпочинку, що розташовані по вулиці Лагерна коса, розміщувались підрозділи ЗС України, які діяли на виконання бойових завдань, поставлених на здійснення відсічі збройної агресії РФ, яку держава-агресор здійснює з території тимчасово окупованої Кінбурнської коси. ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на надання допомоги РФ у веденні агресивної війни проти України та, фактично реалізовуючи його 13.08.2023 р. о 06.32 год., перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, передбачаючи що його дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та, бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, використовуючи власний мобільний телефон марки Samsung Galaxy A10S (IMEI: НОМЕР_1 , IMSI: НОМЕР_2 ) з абонентським номером НОМЕР_3 , використовуючи програму для миттєвого обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджер) «Telegram», в якому він вже був зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_9 », а саме в особистому листуванні з невстановленим на теперішній час в ході досудового розслідування представником іноземної держави - РФ, який користується обліковим записом (акаунтом) в Інтернет-месенджері «Telegram» з нікнеймом « ОСОБА_10 » передав, отримані від ОСОБА_5 , відомості стосовно дислокації військової техніки ЗС України на території Чорноморської коси Очаківської ОТГ Миколаївського району Миколаївської області з можливістю їх ідентифікації на місцевості. Як встановлено, поширена ОСОБА_5 за викладених обставин інформація, яка не розміщувалася у відкритому доступі ІНФОРМАЦІЯ_3 або іншими уповноваженими державними органами, створює фактичну загрозу ураження чи знищення такого об`єкту.

14.09.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

15.09.2023 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз до 04.03.2024 р.

05.01.2024 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 продовжений до 6 місяців, а саме до 11.03.2024 р.

23.02.2024 р. у кримінальному провадженні досудове розслідування завершено, підозрюваному та його захиснику, в порядку ст. 290 КПК України, надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при цьому досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене, проте необхідний час для ознайомлення сторін з матеріалами досудового розслідування.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, з огляду на обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, з урахуванням необхідності виконання вимог ст. 290 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, виходячи з обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, та можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , того, що на даний час, на території України продовжує діяти воєнний стан, частина територій Миколаївської та Херсонської областей перебувають під тимчасовою окупацією ВС РФ, ведуться активні бойові дії, тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є дійсним.

З урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційним судом враховуються й імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, за змістом яких, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-2 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, зокрема необхідністю виконання слідчим вимог ст. 290 КПК України, у зв`язку із завершенням досудового розслідування.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3