Справа № 466/4928/23
Провадження № 1-кп/466/261/24
У Х В А Л А

17 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

В процесі розгляду Шевченківським райсудом м. Львова судового провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні про обвинувачення за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_4 , від прокурора поступило клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у період, коли вона перебувала на іспитовому терміні за вироком суду , що набрав законної сили. Крім того, під час розгляду даного провадження ОСОБА_4 ухилялась від суду, в зв`язку з чим була оголошена в розшук. Наведене свідчить про те, що особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень та має намір уникнути відповідальності за вчинене.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання .

Обвинувачена та її захисник просили відмовити у задоволенні клопотання та з врахуванням того, що на утриманні обвинуваченої є неповнолітні діти, обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах провадження докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри суд дійшов висновку про те, що описана у обвинувальному акті фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_4 .

Слід однак, зауважити, що на цьому етапі провадження суд не вирішував питання про винуватість чи невинуватість останньогї у вчиненні кримінальних правопорушень. Суд на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період, коли вона перебувала на іспитовому терміні по вироку суду, що набрав законної сили. Також суд приймає до уваги ту обставину, що в зв`язку з ухиленням від суду ОСОБА_4 оголошувалася в розшук та була затримана у м. Ужгород , де проживала з громадянами ромської національності, що ведуть кочовий спосіб життя. У ОСОБА_4 немає постійного місця проживання, роботи. Відтак,відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченої про застосування щодо неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

До того ж, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Суд не виключає можливості легального перетину кордону обвинуваченою або її виїзд на тимчасово окуповану територію України, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких вона обвинувачуються та відсутність сталих соціальних зв`язків на території України. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у обвинуваченої збільшуються можливості для ухилення від суду.

На переконання суду , застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації нею встановлених ризиків. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченої .

Попри це, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Розмір застави, яку визначено обвинуваченій повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на неї обов`язків.

Залишаючи незмінним розмір застави, суд враховує обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , майновий та сімейний стан обвинуваченої , інші дані про її особу та ризики, існування яких суд встановив у цій ухвалі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є підставним.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням розміру застави в 20 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., строком на 60 діб, до 16 серпня 2024 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинувачену ОСОБА_4 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважатиметься такою, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Скерувати ухвалу для виконання.

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 20 червня 2024 року .

Суддя ОСОБА_1