Номер провадження: 11-кп/813/1505/24
Справа № 500/2634/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченого та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за участі захисника ОСОБА_7 , кримінальні провадження №№0000464, 0003128, 0001077, 0002460, 0001264, 0001154 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2024 року, стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області (далі м. Ізмаїл), громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 21.03.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України (далі КК) до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- 10.08.2022 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 162 КК до обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки;

-19.04.2023 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України,

та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 (далі АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:

оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, без конфіскації майна;

за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту на строк 1 (один) місяць;

На підставі ст.ст. 70, 72 КК ОСОБА_8 призначене покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 80, 106 КК ОСОБА_8 не призначено покарання за правилами ст.71 КК за сукупністю цього вироку та вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2016 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 3 (три) роки та в силу ст.ст. 75, 104 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі обчислено з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, а саме з 22.06.2023 року, та зараховано на підставі другого речення ч. 4 ст. 70 КК у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26.11.2015р. №838-VIII) зараховано ОСОБА_8 у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком, строк попереднього ув`язнення в період з 16.03.2017 року до 30.09.2018 року, з 27.06.2019 року до 11.08.2019 року та з 04.12.2020 року до 05.09.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 13090,95 грн (тринадцять тисяч дев`яносто гривень 95 копійок).

Цим же вироком обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК, та призначено йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 (два) рок, на підставі ч.5 ст.74 КК звільнено від призначеного покарання;

за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_9 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26.11.2015р. №838-VIII) зараховано ОСОБА_9 у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 16.02.2017 року до 17.02.2017 року та з 28.09.2019 року до 10.03.2020 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

В силу ст. 76 КК на ОСОБА_9 покладено обов`язки, що передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_9 обчислено з моменту проголошення вироку, тобто з 14 лютого 2024 року.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими в тому, що 11.02.2015 року, у вечірню пору доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник у двір будинку АДРЕСА_4 , а потім на горище вищевказаного будинку, звідки таємно викрав алюмінієві жолоби загальною довжиною 40 м., діаметром 150 мм, вагою 0,950 кг (вартість 1 м. жолоба складає 55 грн) на суму 2 200 грн, совкову лопату вартістю 85 грн, які належать ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2 285 грн.

Далі, 16.02.2015 року, близько 19:00 год., ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні будівлі ферми, яка розташована по АДРЕСА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав з кишені куртки мобільний телефон марки «Samsung GT-5610» вартістю 480 грн, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн, на рахунку якої були гроші в сумі 41 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 536 грн.

Також, 21.02.2016 року, близько 19:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись на площі Перемоги, розташованій на перехресті пр. Миру та пр. Незалежності у м. Ізмаїлі, зустрів свого знайомого ОСОБА_12 , та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, запропонував ОСОБА_12 купити в нього карту пам`яті для мобільного телефону останнього, завідомо знаючи, що карти пам`яті в нього немає і продавати він нічого не збирається, отримавши від потерпілого 50 грн, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 разом підійшли до багатоповерхового будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_12 , попросив останнього надати йому свій мобільний телефон для можливості показати матері, з метою нібито подальшого продажу йому карти пам`яті для даного телефону, на що ОСОБА_12 дав свою згоду та передав ОСОБА_8 свій мобільний телефон марки «LG P970» серійний номер 105KPHG243449 вартістю 1 800 грн. Натомість, ОСОБА_8 , завідомо знаючи, що вказаний телефон та гроші в сумі 50 грн він повертати не буде, зайшов до будинку, начебто, щоб показати мобільний телефон матері, але з місця події зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1 850 грн.

Крім того, в період з 01 до 17 жовтня 2016 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення майна, сумісно та за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом пошкодження вхідних дверей таємно проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав газову плиту «Електа» вартістю 540 грн, DVD-програвач «SONY SR 320» вартістю 290 грн та телевізор марки «ORION SPP1419» вартістю 620 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1 450 грн.

Далі, в ніч на 08.11.2016 року, в період часу з 01:00 год. по 02:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом мотоциклом «ІЖ Планета 3», через хвіртку проникли до двору будинку АДРЕСА_7 , де незаконно заволоділи вищезазначеним транспортним засобом, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 3 164 грн.

Крім того, приблизно в середині листопада 2016 року, в період часу з 12:00 год. до 17:00 год., більш точної дати та часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дерев`яної задньої стінки таємно проникли до підсобного приміщення ДПВШ «Устьдунайводшлях», розташованого по вул. Героїв Сталінграду в м. Ізмаїлі, звідки таємно викрали стіл директорський інвентарний №1042008 залишковою вартістю 19,71 грн, стіл комп`ютерний інвентарний №10420031 залишковою вартістю 10,01 грн, полку навісну інвентарний №10420046 залишковою вартістю 292,32 грн, стіл комп`ютерний інвентарний №2200085 залишковою вартістю 900 грн, стіл однотумбовий інвентарний №2200128 залишковою вартістю 721 грн, стіл комп`ютерний інвентарний №2200084 залишковою вартістю 900 грн, тумбу від столу інвентарний №2200089 залишковою вартістю 300 грн, стенд інвентарний №2200130 залишковою вартістю 745 грн, стенд інвентарний №2200132 залишковою вартістю 408 грн, металевий сейф, металеву шафу та три холодильника в неробочому стані, чим спричинили ДПВХ «Устьдунайводшлях» матеріальну шкоду на загальну суму 4 296,04 грн.

Далі, в період часу з 01.02.2017 до 08.02.2017 року, в першій половині дня, більш точної дати та часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник до квартири АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав гроші в сумі 8 000 грн, з наявних там 13 000 грн. Далі, через два дні, продовжуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проник до вищезазначеної квартири, звідки таємно викрав гроші в сумі 5 000 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 13 000 грн.

Також, 12.02.2017 року, близько 02:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Аніта», розташованого по пр. Незалежності, 34 в м. Ізмаїлі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_16 під приводом допомогти викликати таксі та, отримавши від останньої її мобільний телефон марки «Samsung Duos R51G91TOYFF» вартістю 1 800 грн, в якому була сім-карта оператора «МТС», яка не представляє матеріальної цінності, та сім-карта оператора «Київстар» вартістю 30 грн, на рахунку якої були гроші в сумі 30 грн, втік з мобільним телефоном, не зважаючи на спробу потерпілої ОСОБА_16 його зупинити, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1 860 грн.

Крім того, 12.02.2017 року, близько 03:00 год. неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, знаходячись на перехресті вул. Мічуріна та вул. Кишинівської в м. Ізмаїлі, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшли до потерпілого ОСОБА_17 та, застосувавши до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні двох ударів особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дерев`яною битою, яку він взяв з рук іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, по руці та по ногам потерпілого ОСОБА_17 , від яких останній впав, а ОСОБА_8 продовжив наносити потерпілому удари по тілу руками та ногами, після чого ОСОБА_8 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи майном ОСОБА_17 , а саме мобільним телефоном «ACER E700E39» вартістю 1 700 грн у силіконовому чохлі вартістю 160 грн, в якому знаходилась карта пам`яті 16 ГБ вартістю 200 грн, сім-карта оператора «Київстар» вартістю 35 грн, на рахунку якої були гроші в сумі 40 грн, сім-карта оператора «МТС» вартістю 35 грн,. на рахунку якої були гроші в сумі 40 грн, сім-карта оператора «Лайф» вартістю 35 грн, шапкою чорного кольору вартістю 350 грн, чим спричинили потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 2 245 грн.

Далі, 11.03.2017 року, в період часу з 21:00 год. до 22:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття стулки дерев`яного вікна таємно проник до будинку АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав носильні речі, а саме: кросівки 44 розміру фірми «NIKE» вартістю 316 грн, джинси синього кольору фірми «DSOVAVIET» вартістю 450 грн, гольф синього кольору «T-king» вартістю 316 грн, футболку коричневого кольору «Lonely men» вартістю 450 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 1 532 грн.

Крім того, 18.05.2019 року, близько 23:20 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись по АДРЕСА_10 , біля кафе «Тераса», побачив раніше не знайому йому ОСОБА_19 , що розмовляла по мобільному телефону, після чого в нього виник протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів та дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_19 та шляхом ривку відкрито вирвав з рук останньої мобільний телефон торгової марки «Samsung Galaxy J7» модель «SM J730FZDNSEK» імеі: НОМЕР_1 вартістю 2 836,80 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також, ОСОБА_8 , не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, 02.12.2019 року, більш точний час не встановлено, знаходячись в парку, розташованому по вул. Савицького в м. Ізмаїлі, придбав наркотичний засіб канабіс, який в подальшому зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту до 02.12.2019 року, коли в період часу з 20:50 год. до 21:30 год. в ході огляду місця події біля Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, розташованої по пр. Суворова, 70 в м. Ізмаїлі, ОСОБА_8 добровільно видав співробітникам поліції з лівої кишені кофти полімерний згорток з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані сіро-зеленого кольору канабісом, маса якого у висушеному вигляді становить 9,31 г.

Крім того, 18.10.2020 року, у період часу з 13:00 год. до 14:00 год., точний час не встановлено, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_11 , перестрибнув через паркан вказаного домоволодіння, підійшов до будинку, де виявив та таємно викрав такий, що був у використанні, держак для кабелю зварювального апарату вагою 600 г вартістю 2,74 грн та кабель до зварювального апарату довжиною 15 м загальною вартістю 200 грн. Після чого, через металопластикове вікно, яке було відкрите для провітрювання, незаконно проник до середини будинку, звідки таємно викрав рюкзак чорного кольору матерчатий з написом «Nike» вартістю 300 грн, парфуми «Tom Ford Tobacco oud» 100 мл на 1/2 заповнених парфумами вартістю 3 488 грн, точилку для ножів торгової марки «Cook» вартістю 206,67 грн, упаковку ножів торгової марки «Zepter» із двома ножами з червоними ручками вартістю 556,67 грн, два пончо (плащі від дощу) торгової марки «АСЕКАМР ENERGENCY RAIN №3907» вартістю 136,66 грн, об`єктив до камери торгової марки «FUJUFILM, XF 18-55 mm F 28-4» вартістю 8 016,67 грн, жорсткий диск на 500 Gb made in Taiwan вартістю 466,33 грн, фотоапарат торгової марки «OLYMPUS FE 300» вартістю 300 грн, набір лінз для мінікамери торгової марки «lifetrones fisheye», який складається з 2 штук в чохлі чорного кольору вартістю 178,33 грн, камеру відеонагляду торгової марки «YI DOME camera 1080 p» модель yhs 2016 вартістю 700 грн, грушу для чистки фототехніки чорного кольору вартістю 36,67 грн, wi-fi роутер торгової марки «may passport wirelesspro» модель Е6В вартістю 5 135,20 грн, зарядний пристрій до смартфону «IPhone» вартістю 216,67 грн, USB-кабель вартістю 100 грн, USB-кабель вартістю 100 грн, навушники до мобільного телефону вартістю 29,67 грн, спальний мішок в чохлі торгової марки «SENSOFIL» вартістю 900 грн, ноутбук торгової марки «MACBOOK PRO 16 inch» модель А2141 вартістю 72 166,67 грн, чохол чорного кольору до ноутбуку марки «MACBOOK PRO 16 inch» модель А2141 шкіряний вартістю 900 грн, перехідник (адаптер) на флешкарти торгової марки «SATECHI» вартістю 933,33 грн, спінінг торгової марки «Panther spin» 210, L.2.1m Art 27 17621.C.W.300-50g, з котушкою для спінінга торгової марки «ТАСТІС ТА 5000» загальною вартістю 750 грн, спінінг торгової марки «ATHLETE» 0010-270, L.2.7m. 2 SEC C.W/20-40 GR 270.2.7 M, з котушкою для спінінга торгової марки «COBRA СВ 24.» загальною вартістю 237,50 грн, спінінг торгової марки «TITANIUM BOAT» C.W1-25 GR 21 вартістю 150 грн, котушку торгової марки «MASTER» вартістю 200 грн, спінінг торгової марки «Panther spin» 210, L.2.1m Art 27 17621.C.W.300-50g, з котушкою для спінінга торгової марки «ТАСТІС ТА 5000» загальною вартістю 750 грн, намет для вилову риби діаметром 5 м розмір вічка 25 мм вартістю 278,16 грн, рюкзак червоного кольору матерчатий з надписом «GEO-LIT» з накидкою оранжевого кольору вартістю 450 грн, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 97 683,20 грн.

23.11.2020 року, близько 01:00 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зняття металевої кришки проник до оглядового колодязю з комунікаційними кабелями, де за допомогою заздалегідь приготовленого інструменту секатора, зрізав фрагмент розподільного кабелю електрозв`язку марки ТПП 30х2х0,4 загальною довжиною 82 м вартістю 22,90 грн за 1 м, на загальну суму 1 877,80 грн, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 04.12.2020 року, приблизно о 16:00 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перестрибнув через паркан та незаконно проник до подвір`я зазначеного домоволодіння, де підійшов до закритого приміщення альтанки, та шляхом віджимання металопластикових дверей, незаконно проник до її приміщення, де виявив та таємно викрав електричний обігрівач торгової марки «UFO L/23» вартістю 973 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання, просить призначити йому остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Обвинувачений посилається на неврахування судом його активна участі під час досудового розслідування, часткове відшкодування шкоди, шляхом повернення викраденого майна.

Вирок в частині засудження ОСОБА_9 учасниками судового провадження не оскаржується.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК), проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих та їх представників, які у судове засідання не з`явились та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, та ці обставини ніким не оспорюються.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, не є предметом апеляційного розгляду, як і винуватіть ОСОБА_9 , який вирок суду не оскаржував, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно законності та обґрунтованості вироку в частині призначеного покарання, зокрема щодо можливості застосування при призначенні покарання більш м`якого покарання, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, характер та ступінь його участі у вчиненні двох кримінальних правопорушень за попередньою змовою з ОСОБА_9 , а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Надаючи оцінку обставинам даного кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, як за своїм видом, так і за розміром, не можна вважати занадто суворим, з огляду на таке.

Так, визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання пов`язаних із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення низки злочинів та кримінального проступку, і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив низку кримінальних правопорушень та керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, місцевий суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання остаточного у виді позбавлення волі.

На противагу доводам апеляційної скарги обвинуваченого, судом враховано пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень: вчинення частини кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Крім того, призначаючи покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, судом враховано положення Закону України №2617-VIII, яким частково пом`якшена, а частково посилена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.309 КК, а також те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 до набрання вказаним законом чинності, а тому виходячи зі змісту ч.2 ст.4, ч.3 ст.5 КК, суд, при ухваленні вироку обґрунтовано керувався положеннями ч.1 ст.309 КК (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15.04.2008 №270-VI),чинної на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з урахуванням змін, внесених Законом №2617-VIII, тільки в частині пом`якшення кримінальної відповідальності.

Судом також враховано досудову доповідь органу пробації про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як дуже високі.

Доводи обвинуваченого стосовно часткового відшкодування спричиненої шкоди шляхом повернення викраденого майна, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки викрадене майно було виявлене під час проведення досудового розслідування, шляхом проведення слідчих дій, а не за волевиявленням обвинуваченого або за рахунок компенсації ним матеріальної шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на законних підставах дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе з призначенням йому покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі у межах санкцій та за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК, шляхом часткового складання покарань з урахуванням положень ст. 72 КК у виді позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд першої інстанції не встановив.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо призначеного покарання, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєних кримінальних правопорушень в даному кримінальному проваджені за результатами судового розгляду не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через його суворість.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2024 року, у кримінальних провадженнях №№0000464, 0003128, 0001077, 0002460, 0001264, 0001154, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для особи яка утримується під-вартою з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4