Справа № 761/7427/24
Провадження № 1-кс/761/5276/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001228 від 11.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001228 від 11.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001228 від 11.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 26.10.2023 року та за достеменно невстановлених досудовим слідством обставин, використовуючи власний профіль під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у застосунку обміну повідомленнями «Telegram», вступив в комунікативний зв`язок із користувачем цього ж застосунку, який має наступні дані профілю: First name: « ОСОБА_7 », Bio: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 , та який здійснює збір інформації щодо військової техніки, особового складу та споруд, в яких дислокуються (тимчасово або на постійній основі) представники правоохоронних органів, військовослужбовці Збройних сил України та інших військових формувань, отриманої від агентурної мережі, сформованої з лояльних до рф громадян України.

Тобто ОСОБА_6 , повною мірою усвідомлюючи, що користувач, із профілем « ОСОБА_7 », який використовує номер стільникового зв`язку

НОМЕР_1 , є представником спецслужб рф, фактично відповів останньому згодою на надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, після попередньо налагодженого контакту між співрозмовниками, на виконання вказівок вказаного вище представника спецслужб рф, з метою надання допомоги представникам держави-агресора в проведені підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 у повідомленнях, датованих від 26.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: 46.511705, 30.668929, з наступним повідомленням, в якому зазначив, що вказана геопозиція є місцем дислокації великої кількості особового складу з невстановлених військовослужбовців, у кількості приблизно 600-700 чоловік.

Також ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 26.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: 46.512616,30.670393 без зазначення жодних деталей.

Одночасно з цим, в продовження сеансу спілкування, ОСОБА_6 надав реквізити розрахункового рахунку за номером банківської картки

№ НОМЕР_2 , для представника спецслужб рф з метою отримання грошової винагороди як за фактично виконане завдання, так і за результатами виконання подібних завдань в майбутньому.

Надалі, у повідомленнях, датованих від 27.10.2023, ОСОБА_6 підтвердив факт, отримання грошового переказу у сумі приблизно 40-50 доларів США.

Так, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 28.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: 46.144912, 30.527338, де у повідомленні від 30.10.2023 зазначив, що вказана геопозиція є місцем дислокації сил та засобів протиповітряної оборони на місці невеликої бази.

Надалі, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 30.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: 46.076391, 30.470042, де у наступному повідомленні зазначив, що вказана геопозиція є місцем розташування мостового переходу у АДРЕСА_1 , що є режимним об`єктом під охороною військовослужбовців.

Окрім того, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 30.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: 47.594046, 34.261835, де у наступному повідомленні зазначив, що вказана геопозиція є місцем розташування воєнної бази (назва 313 база) зі складами з паливом, поля довкола якої заміновано. Наступними повідомленнями ОСОБА_6 надав уточнення, що вказана локація розташована між АДРЕСА_2 .

Загалом ОСОБА_6 під час реалізації власного злочинного умислу, у повній мірі усвідомлював, що надані ним відомості не були публічно доступними, не публікувались і не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а отже становили оперативний інтерес для представників рф та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах.

За інформуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 , передача зазначеної інформації представникам іноземної держави може призвести до завдання шкоди обороноздатності України, оскільки отримання іноземними спеціальними службами такої інформації призведе до зниження ступеня захищеності території військової частини, підвищує її диверсійну уразливість, може призвести до загрози життю і здоров`ю військовослужбовців, які проходять там службу та до використання цієї інформації при плануванні та здійсненні ракетних обстрілів, що у свою чергу призведе до тяжких наслідків у вигляді знищення будівель, майна, військової техніки і загибелі військовослужбовців.

Таким чином ОСОБА_6 , діючи умисно на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, надав представнику іноземної організації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

22.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2024, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 10 Pro», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , із сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Acer» моделі «Aspair 3 A315-32 series», S/N: NXGW5EU010834171EF7600 червоного кольору із зарядним пристроєм; банківську картку «Пумб» НОМЕР_6 .

23.02.2024 постановою слідчого зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні у зв`язку з їх відповідністю критеріям, установленими ст. 98 КПК України.

22.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, в зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Слідчий про дату та час розгляду клопотання повідомлялася належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, при цьому на адресу суду надійшла заява слідчого ОСОБА_3 про розгляд справи у її відсутність.

Представник володільця вилученого майна в судове засідання не з`явився, при цьому слідчим надано відомості про те, що нею було повідомлено законного представника підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_8 про розгляд клопотання про арешт майна.

При цьому, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, додатково долучені слідчим документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ГСУ СБ України за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001228 від 11.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

22.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2024, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 10 Pro», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , із сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Acer» моделі «Aspair 3 A315-32 series», S/N: NXGW5EU010834171EF7600 червоного кольору із зарядним пристроєм; банківську картку «Пумб» НОМЕР_6 .

23.02.2024 постановою слідчого зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні у зв`язку з їх відповідністю критеріям, установленими ст. 98 КПК України.

22.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 10 Pro», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , із сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Acer» моделі «Aspair 3 A315-32 series», S/N: NXGW5EU010834171EF7600 червоного кольору із зарядним пристроєм; банківську картку «Пумб» НОМЕР_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя