Дата документу 22.02.2024
Справа № 334/377/23
Провадження № 1-кп/334/329/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування примусових заходів медичного характеру

22 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000693 від 19.04.2022, за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

законного представника особи, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5

особи стосовно, якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

18 квітня 2022 року приблизно о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт зі своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який спонукали особисті неприязні відносини, у ході якого, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані неосудності, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи змоги керувати ними та не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, кулаком лівої руки та за допомогою кухонного ножа наніс останньому не менше двох ударів в область правого плеча, чим спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення правого плеча та відкритого перелому правої плечової кістки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Особа стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він тривалий час проходив лікування в психіатричній лікарні. Через ліки, які йому давали, у нього почалися галюцинації, він вважав, що його батьки вже давно мертві, а ті люди, з якими він живе це санітари з психіатричної лікарні, які прийняли подобу батьків. Якби його мати не змушувала пити ліки, він би не почувався б так погано. Останнім часом для прийняття важливих рішень він використовував монетку, яка підказувала йому як діяти. 18.04.2022 він спитав у монетки, чи слід йому вбити своїх батьків. Декілька разів випала «решка» - це означало, що їх слід вбити. Він зайшов на кухню там сиділи його мати та батько. Він ще сумнівався, тому знову підкинув монетку, і знову випала «решка». Він почув, що мати прошепотіла батькові, що слід викликати швидку. Тоді ОСОБА_3 схопив ніж та вдарив батька. Скільки ударів наносив не пам`ятає, радий, що нікого не вбив. Просив випустити його з психіатричної лікарні, оскільки він бажає жити повноцінним життям завести родину, мати дітей, бажає жити окремо від батьків. Вважає, якби не мати, цього б всього не сталось.

Законний представник особи стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що її син почав проявляти ознаки хвороби дуже давно десь з 2005-2006 року. Спочатку вони звернулись до дільничного лікаря, який прописав їм пігулки. Проте синові ставало все гірше, тому періодично син проходив стаціонарне лікування у психіатричній лікарні. З початку 2022 року синові ставало все гірше, вона вмовляла його лягти пролікуватись, проте він відмовлявся. За декілька днів до 18.04.2022 він взагалі ні з ким не спілкувався. 18.04.2022 вони з чоловіком приїхали з лікарні, пообідали, сіли відпочивати. В цей час зайшов її син ОСОБА_3 , мовчки взяв два ножі та почав на них нападати. Чоловік виступив вперед, і ОСОБА_3 напав на нього, наніс удари ножем. Весь час ОСОБА_9 підкидував монетку, яка, за його словами, підказувала йому як вчинити в тій чи іншій ситуації. Вона казала синові, що монетка його обмане. Після нападу син пояснив, що вони з чоловіком санітари, які прийшли забрати у нього квартиру. Зазначила, що готова забрати його з лікарні, далі за ним доглядати.

Захисник особи стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_6 зазначила, що будучи пов`язаною позицією свого підзахисного просить відмовити в задоволенні клопотання, а у випадку, якщо суд вважатиме необхідним застосувати примусові заходи медичного характеру, то застосувати до останнього примусові заходи у виді поміщення до лікувального закладу зі звичайним наглядом.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився. Звернувся до суду з клопотанням, в якому просив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 розглядати за його відсутності через зайнятість на роботі. Підтримує покази, які надавав при попередньому судовому розгляді справи. За клопотанням сторони обвинувачення, проти якого не заперечили інші учасники кримінального провадження, судом відтворено запис допиту ОСОБА_7 , який проведено при розгляді справи Ленінським районним судом міста Запоріжжя в іншому складі (09.03.2023). Згідно відтворених показів потерпілого, останній пояснював, що ОСОБА_3 син його дружини ОСОБА_5 , проявляв ознаки хвороби дуже давно, вживав наркотичні засоби, постійно просив у матері гроші на наркотики. ОСОБА_3 часто проходив лікування у психіатричній лікарні, до випадку 18.04.2022 поводив себе нормально, шкоди нікому не чинив. 18.04.2022 вони з дружиною приїхали додому, ОСОБА_3 був у своїй кімнаті. Вони з дружиною пообідали, сіли відпочивати. В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_3 , він в рухах тримав ножі один великий, інший маленький. Захищаючи дружину, він виступив вперед, інакше ОСОБА_3 вбив би їх. ОСОБА_3 наніс йому удар ножем в плече.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що є співробітником поліції. Події, які відбувались в квітні 2022 року не пам`ятає.

Від допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 прокурор відмовився, сторона захисту клопотань про виклик для допиту вказаних свідків не заявляла.

Показання потерпілого та пояснення особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_5 є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх правдивості та повністю відтворюють подію вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Вчинення ОСОБА_3 суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена наступними письмовими, речовими доказами:

Відомостями про реєстрацію повідомлення про подію (введено 18.04.2022 о 13:50), за фабулою «до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення через лінію 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1 психічно хворий син наніс ножове поранення батьку в ділянку руки. Заявник: оператор 103. (а.с. 26, том 1).

Копією рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі 2о-97/09 від 19.10.2009, згідно якого ОСОБА_3 визнано недієздатним припустимо з 2003-2004 року та встановлено над ним опіку (а.с. 27, том 1).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.04.2022, відповідно до якого прийнято заяву від ОСОБА_7 , який просив органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності його пасинка ОСОБА_3 , який наніс йому тілесні ушкодження, а саме відкритий перелам плеча та ножове поранення плеча(а.с. 28, том 1).

Відомостями про реєстрацію повідомлення про подію (введено 18.04.2022 о 15:26), за фабулою «до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення через лінію 102 про те, що до 9-ї МКЛ бригадою ШМД 6 лікар ОСОБА_13 о 14:35 було доставлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_1 , син, який стоїть на обліку з шизофренією, вдарив ножем, діагноз колото-різана рана правого плеча на обстеженні. (а.с. 29, том 1).

Протоколом огляду місця події від 18.04.2022, відповідно до якого було оглянуто приміщення квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Оглядом місця події встановлено, що в приміщенні коридору розміщуються одностворчаті дерев`яні двері з металевою ручкою, на якій мається слід РБК. На підлозі у приміщенні коридору біля вхідних дверей до кімнати 1 лежить сумочка-аптечка з різноманітними лікарськими препаратами. Підлога коридору вкрита плиткою сірого кольору, на поверхні якої маються сліди нашарування речовини бурого кольору у вигляді крапель, приблизними розмірами 1,5х2 см, 2,5х2,3 см, 2,7х2 см. Крім того, мається нашарування речовин бурого кольору у вигляді полос, розмірами приблизно 12,5х2,3 см, 8х2 см, 9х1 см. На двері до кімнати №1 біля ручки маються сліди речовин бурого кольору. На підлозі паркет, на якому в хаотичному порядку маються сліди речовини бурого кольору невизначеної форми та краплі приблизно розміром 2,7х2,2 см, 2,1х2 см, 1,9х2 см, 1,7х1,2 см, 1,3х5 см. У приміщенні кімнати №3 навпроти проходу розміщується диван зі слідами РБК. На підлозі-паркеті в центрі кімнати лежить марля білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, майка чоловіча білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, два рушники з нашаруванням речовини бурого кольору. Крім того, на підлозі виявлені сліди речовини бурого кольору невизначеної форми та розмірів. В приміщенні кухні виявлені один ніж кухонний з нашаруванням речовини бурого кольору та чотири ножі кухонні без нашарувань РБК. Виявлені в ході огляду речі вилучені та упаковані до картонних коробок. Також, вилучені змиви з речовиною бурого кольору та контроль до нього, які упаковані до паперових конвертів. (а.с. 28-44, том 1).

Висновком експерта №555п, згідно якого травма правого плеча у вигляді колото-різаного поранення правого плеча та відкритого перелому правої плечової кістки (за наданими медичними даними) у ОСОБА_7 кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Рана правого передпліччя у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Тілесне ушкодження, зазначене в п. 1 даних підсумків (травма правого плеча у вигляді колото-різаного поранення правого плеча та відкритого перелому правої плечової кістки) утворилось від дії предмета (предметів), що мав колюче-ріжучі властивості. Проте характеристики зазначеного ушкодження (гвинтоподібний перелом правої плечової кістки) зазначають на дію значної сили, що могло діяти як додатково, водночас так і окремо від впливу колюче-ріжучого предмета в ділянку правого плеча. Тілесне ушкодження у вигляді рани лівого передпліччя утворилось від дії предмета, що мав ріжучі властивості. Давність ушкодження не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень утворився від не менш ніж двох травматичних впливів. (а.с. 47-49, том 1)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2022 за участі потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_7 розповів та на місцевості показав, що 18.04.2022 вони з дружиною знаходились за місцем проживання, а саме перебували в кімнаті та дивились телевізор. ОСОБА_3 , рідний син його дружини, також був у квартирі та ходив з однієї кімнати в іншу. Потім ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_3 зайшов на кухню. ОСОБА_7 подумав, що ОСОБА_3 пішов поїсти, проте той одразу вийшов з кухні уже з двома ножами в руках. Коли потерпілий та його дружина побачили в руках ОСОБА_3 ножі, вони одразу підвелись. Коли ОСОБА_14 підійшов до них, одразу наніс перший удар ножем в руку потерпілого. Удар був нанесений ножем, який ОСОБА_3 тримав в лівій руці. Удар він наніс, тримаючи ніж лезом вниз, зверху до низу трохи зліва направо в область правого плеча. Обидва ножі були кухонні, однієї марки, які відрізнялись лише розміром леза (один приблизно 11 см, інший приблизно 18,5 см). В ході конфлікту потерпілому вдалось притримати лівою рукою праву руку ОСОБА_3 і вибити ніж з цієї руки. Через це між ними сталась бійка, в ході якої потерпілому вдалось все ж вибити ніж з лівої руки, проте одразу ОСОБА_3 спричинив потерпілому декілька ударів кулаком лівої руки в область правого плеча, де вже було ножове поранення. Таких ударів було два. Далі потерпілий зміг взяти ножі, які вибив з рук ОСОБА_3 та пішов на кухню, щоб їх сховати. Коли потерпілий повернувся в кімнату, побачив, що ОСОБА_3 тримає за горло ОСОБА_5 . Потерпілий відчував сильний біль у правій руці та не міг нею поворушити, проте почав відтягувати ОСОБА_3 від дружини та відштовхнув його. Після чого почав викликати швидку. В якийсь момент ОСОБА_3 заспокоївся, можливо зрозумів, що накоїв, тому взяв свою куртку та втік з квартири. (а.с. 144-151, том 2).

Відеозаписом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 від 26.05.2022, який повністю узгоджується з протоколом проведення слідчого експерименту (а.с. 152, том 2).

Постановою про визнання речовим доказом від 19.04.2022, відповідно до якої вилучені 19.04.2022 в ході огляду місця події, проведеного у квартирі АДРЕСА_2 , а саме майку білого кольору зі слідами нашарування РБК, 2 рушника зі слідами нашарування РБК, марлеві тканини зі слідами нашарування РБК, ніж зі слідами нашарування РБК, 4 ножі, змив з нашаруванням РБК та контроль до нього з плитки у коридорі, змив з нашаруванням РБК та контроль до нього з паркету у кімнаті №1 та змив з нашаруванням РБК та контроль до нього з паркету у кімнаті №2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000693 від 19.04.2022 та передані до камери зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. (а.с. 87, том 1).

Висновком експерта № 1568 від 07.06.2022, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_7 , 1953 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти - В ізосерологічної системи АВ0 (а.с. 76-78, том 1).

Протоколом отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 17.05.2022, відповідно до якого відібрано у ОСОБА_7 зразки крові для проведення судових експертиз (а.с. 81, том 1).

Висновком експерта № 1546 від 26.05.2022, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_7 , 1953 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти - В ізосерологічної системи АВ0 (а.с. 85-86, том 1).

Висновком судово-психіатричного експерта №55, відповідно до якого ОСОБА_3 , 1983 р.н. виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїчний синдром. Тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.Виявлений хворобливий психотичний стан у підозрюваного ОСОБА_3 виключає будь-який емоційний стан, що може розглядатись як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання. На теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги (а.с. 53-63, том 1).

Постановою СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 12.01.2023 про зміну порядку досудового розслідування, відповідно до якої змінено у кримінальному провадженні № 0000693 від 19.04.2022 порядок досудового, визначено у кримінальному провадженні № 0000693 від 19.04.2022 продовжувати досудове розслідування згідно з правилами, передбаченими Главою 39 КПК України щодо застосування примусових заходів медичного характеру (а.с. 64-65 том 1).

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання щодо вчинення суспільно - небезпечного діяння в стані неосудності суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №55 ОСОБА_3 , 1983 р.н. виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїчний синдром. Тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Виявлений хворобливий психотичний стан у підозрюваного ОСОБА_3 виключає будь-який емоційний стан, що може розглядатись як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання. На теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги (а.с. 53-63, том 1).

Таким чином, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_3 під час вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно - небезпечних діянь.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну експертизу» № 1489-III від 22.02.2000 примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, зокрема, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно з абз. 1, 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005 визначаючи відповідно до ч. 3 - 5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує характер душевного захворювання, рекомендації експертів про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, та те, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, об`єктом посягання за ч. 1 ст. 121 КК України є здоров`я особи, суд вважає, що вчинене суспільно-небезпечне діяння становить особливу небезпеку для суспільства.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив суспільно - небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у стані неосудності, оскільки він за своїм психічним станом був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, що виключає можливість застосування покарання, а тому враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності хворого ОСОБА_3 , а також приймаючи до уваги обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, що характеризують ОСОБА_3 , як особу, що становить небезпеку для суспільства, та те, що суспільно-небезпечне діяння пов`язане з посяганням на здоров`я особи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України та вважає, що вони стягненню з особи, яка вчинила суспільно-небезпечні діяння не підлягають та відносить їх на рахунок держави.

При цьому, згідно ч.3 ст.119 КПК України у разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Захід забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 не застосовувався, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на підставі письмової усвідомленої згоди на госпіталізацію та лікування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 94 КК України, ст. 394, 512, 513 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, за вчинення суспільно - небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Речові докази у справі:

майку білого кольору зі слідами нашарування РБК, 2 рушника зі слідами нашарування РБК, марлеві тканини зі слідами нашарування РБК, ніж зі слідами нашарування РБК, 4 ножі, змив з нашаруванням РБК та контроль до нього з плитки у коридорі, змив з нашаруванням РБК та контроль до нього з паркету у кімнаті №1 та змив з нашаруванням РБК та контроль до нього з паркету у кімнаті №2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000693 від 19.04.2022 та передані до камери зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1