Справа № 206/1444/24
Провадження № 1-кс/206/407/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 до Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000019 за ч. 1 ст. 355 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що за заявою ОСОБА_3 , на виконання ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська, 24.01.2024 старшим дізнавачем СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 внесено відомості про вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000019 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України. При цьому, попередню кваліфікацію злочину було визначено не правильно, оскільки винною особою - ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 було вчинено саме крадіжку і злочин повинен бути кваліфікований за ч. 4 ст. 185 КК України, однак останньому не було надано витягу з ЄРДР, у зв`язку з чим він не був обізнаний про те, що дізнавачем ОСОБА_4 укрито тяжкий злочин. Після відкриття кримінального провадження, ОСОБА_3 потерпілим не визнано, дізнавач не звертався до слідчого судді з клопотанням про отримання доступу до банківської таємниці, доступ до якої можливий лише за дозволом слідчого судді. Однак, без проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, 29.02.2024 старшим дізнавачем ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, копію якої вручено ОСОБА_3 лише 15.03.2024 року після особистого звернення. Постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та винесена передчасно та є такою, що не відповідає завданням кримінального провадження, оскільки в ході досудового розслідування не було проведено ряд процесуальних дій по кримінальному провадженню, які є необхідними. В постанові слідчого про закриття кримінального провадження необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню. Оскільки, в оскаржуваній постанові дізнавач зазначає, що «відсутня будь-яка інформація щодо банківської карти, а також відсутня довідка про рух коштів по карті», тобто дізнавач ОСОБА_4 , підтверджує, що ним допущена бездіяльність, оскільки він свідомо допустив службову недбалість і не виконав покладені на нього, обов`язки та не звернувся до слідчого судді з клопотанням про отримання доступу до банківської таємниці, доступ до якої можливий лише за дозволом слідчого судді, що прямо визначено ст. 162 КПК України. Враховуючи вищевикладене, скаржник просив визнати бездіяльність старшого дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яка полягає у закритті кримінального провадження № 0000019 від 24.01.2024 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України; скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0000019 від 24.01.2024 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України та зобов`язати старшого дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 24.01.2024 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України та провести його у відповідності з вимогами КПК України.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши пояснення та доводи скаржника, дізнавача, дослідивши зміст скарги з додатками та матеріали кримінального провадження № 0000019, мотиви, якими скаржник обґрунтовує свою скаргу, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами провадження, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження і обумовлюють його закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, як цього вимагає КПК України.

З постанови про закриття кримінального провадження від 29.02.2024 слідує, що дізнавачем досудове розслідування взагалі не проведено, мотиви, які стали підставою для закриття кримінального провадження, відсутні. В свою чергу дізнавач мав всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, тому що лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Крім того, до теперішнього часу заявника ОСОБА_3 навіть не було визнано потерпілою особою і не було відмовлено в цьому, тобто в діях дізнавача вбачається бездіяльність.

Також, дізнавачем в постанові про закриття кримінального провадження від 29.02.2024 в 6 абзаці мовою оригіналу зазначено, що «в ході досудового розслідування ОСОБА_3 було повідомлено про необхідність підтвердження на право спадщини на майно ОСОБА_6 , але останній не надав жодних правовстановлюючих документів, а також у останнього відсутня будь-яка інформація щодо банківської карти, а також відсутня довідка про рух коштів по карті».

В той же час, ОСОБА_3 було надано дізнавачу довідку від державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, що він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_6 та є єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті.

Однак, на момент надання ОСОБА_3 такої довідки дізнавачу, нотаріусом ще не було видано свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В той же час, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на прийняття спадщини, а отже твердження дізнавача, що заявнику ОСОБА_3 на підтвердження прийняття спадщини на майно померлого ОСОБА_6 необхідно було подати дізнавачу саме свідоцтво про право на прийняття спадщини є хибними, а тому постанова про закриття кримінального провадження в цій частині є необґрунтованою.

Також, в постанові про закриття кримінального провадження відсутні будь-які мотиви прийнятого слідчим рішення, зазначено лише цитування КПК України, що не може вважатись вмотивованим рішенням.

Частиною 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 п. 4 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що дізнавач ОСОБА_4 під час досудового розслідування, в порушення ст. 2 КПК України, не вжив достатніх заходів щодо повного і неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, що постанова про закриття кримінального провадження передчасна та скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 29.02.2024 по кримінальному провадженні № 0000019 від 24.01.2024 підлягає частковому задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Що стосується інших вимог скарги ОСОБА_3 слідчий суддя, виходячи з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 22, 24, 26, 303-307, 369-376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 29.02.2024 по кримінальному провадженню № 0000019 - задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.02.2024 про закриття кримінального провадження № 0000019, відомості про яке внесено до ЄРДР 24.01.2024 за ч. 1 ст. 355 КК України - скасувати, та матеріали кримінального провадження № 0000019 за ч. 1 ст. 355 КК України повернути до СД ВП № 4 ДРУП в Дніпропетровській області.

В іншій частині скарги - відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1