233 № 233/3099/24
У Х В А Л А

про арешт майна

31 травня 2024 року м. Костянтинівка

Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207 від 27 травня 2024 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2024 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме: ніж зі слідами РБК, поміщений у папір та паперовий конверт; виделку, поміщену до паперового конверту; дитячу м`яку іграшку зі слідами РБК, поміщену до паперового конверту, які належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; футболку чоловічу синю, поміщену до паперового конверту, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучені під час огляду місця події 27 травня 2024 року, шляхом обмеження права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області під процесуальним керівництвом Костянтинівської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207 від 27 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 травня 2024 року до ЧЧ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення зі служби « НОМЕР_1 » про те, що до КНП "БЛІЛ" КМР доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого діагностовано: колото-різану рану лівої половини черевної стінки, що проникає в черевну порожнину з наскрізним пошкодженням голодної кишки, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які ОСОБА_4 нанесла 26.05.2024 року, після 20 год. 30 хв.

27 травня 2024 року в період часу з 14 год. 09 хв. по 15 год. 00 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- ніж зі слідами РБК, поміщений у папір та паперовий конверт;

- виделка, поміщена до паперового конверту;

- футболка чоловіча синя, поміщена до паперового конверту;

- дитяча м`яка іграшка зі слідами РБК, поміщена до паперового конверту, із підписами понятих та учасників, та вилучено до ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Усі вищевказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами поданому кримінальному провадженню.

26 травня 2024 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, по мотиву помсти, зі стола на кухні взяла в праву руку кухонний ніж та лезом вказаного ножа нанесла один удар в ліву частину живота ОСОБА_5 . Чим заподіяла ОСОБА_5 колото-різану рану лівої половини черевної стінки, що проникає в черевну порожнину з наскрізним пошкодженням голодної кишки, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, отже, наявна обґрунтована підозра вважати, що вчинено злочин.

Беручи до уваги вищезазначене та те, що вилучені речі можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, мають у кримінальному провадженні значення речових доказів та з метою збереження речових доказів, проведення повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування, що неможливо без накладення арешту на вилучене майно., прокурор просить накласти арешт шляхом обмеження відчуження, розпорядження та користування на майно.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву в якій просив клопотання розглянути без його участі, наполягав на його задоволенні.

Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання прокурора, направили на адресу суду заяви в яких просили проводити судовий розгляд без їх участі, проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, за даної внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) ; 5 розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вищевказані вимоги.

Так, слідчим суддею встановлено, що 27 травня 2024 року в період часу з 14 год. 09 хв. по 15 год. 00 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: ніж зі слідами РБК, поміщений у папір та паперовий конверт; виделка, поміщена до паперового конверту; футболка чоловіча синя, поміщена до паперового конверту; дитяча м`яка іграшка зі слідами РБК, поміщена до паперового конверту. Зазначені речі вилучено до ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженню.

Вилучені під час огляду місця події у даному кримінальному провадженні ніж, виделка, футболка та м`яка іграшка відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів, а саме - можуть бути предметом, який містить відомості які можуть бути використаними як доказ у кримінальному провадженні. Ці речові докази мають істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом його огляду та дослідження.

Враховуючи, що вищезазначене майно має значення для доведення обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи про те, що їх арешт відповідає встановленим законодавством завданням запобігти можливості їх приховування, втрати, знищення, перетворення, відчуження.

Вищевказані речі відповідають критерію, зазначеному у п.11 ст.170 КПК України, а тому встановлення заборон щодо користування та розпорядження щодо цього об`єкта у даному кримінальному провадженні є процесуально обґрунтованим.

На підставі викладеного і керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172-173, 372, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207 від 27 травня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Накласти арешт шляхом обмеження відчуження, розпорядження та користування на майно:

- ніж зі слідами РБК, поміщений у папір та паперовий конверт;

- виделку, поміщену до паперового конверту;

- дитячу м`яку іграшку зі слідами РБК, поміщену до паперового конверту, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- футболку чоловічу синю, поміщену до паперового конверту, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

вилучені 27 травня 2024 року у період часу з 14 год. 09 хв. по 15 год. 00хв., під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1