Справа № 357/5008/24
У Х В А Л А

24 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

учасника кримінального провадження:

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 29.01.2024, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.410, ч.1 ст.209 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

02 квітня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.01.2024, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.410, ч.1 ст.209 КК України.

З дотриманням положення ч. 3 ст. 35 КПК України та Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, вказаний обвинувальний акт передано для розгляду головуючому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .

В порядку ст. 314 КПК України судом призначено підготовче судове засідання.

1.Щодо вирішення питання про можливість призначення справи до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт, наданий суду, складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання для визначення підсудності немає.

Представник потерпілого військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Обвинувачений, його захисник в судовому засіданні також не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду, клопотання в порядку ч.2 ст.31 КПК України про колегіальний розгляд справи не заявлено.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши обвинувальний акт, доданий до акту реєстр матеріалів досудового розслідування, головуючий суддя дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Підстави для прийняття рішень, визначених пп. 2-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України і поверненню прокурору не підлягає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливили призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Відтак, головуючий суддя дійшов висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 до розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.27 КПК України кримінальне провадження підлягає розгляду у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України не заявлено.

Відповідно до положень п. 26 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 318 КПК України судом визначено коло осіб зі сторони обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

2. Щодо письмового клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , поданого в порядку ст.315 КПК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що не змінилися та не зменшилися ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувались слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення заявленого клопотання прокурора заперечували. При цьому, захисник зауважила, що ризики, на які посилається прокурор, є надуманими. Вважають, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (нічний) забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, зокрема прокурора, який підтримав подане клопотання, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти його задоволення, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2024 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, слідчий суддя дійшов висновку про часткову доведеність існування ризиків, передбачених пп.2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на викладене, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 26.04.2024 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком до 26.04.2024.

Визначений слідчим суддею строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, провести не представляється можливим.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, суд зауважує, що продовження строків домашнього арешту згідно з нормами діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 181, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну, продовження чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст.194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч.1 ст.209 КК України, враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, за змістом яких надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду на потреби судового розслідування.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтована прокурором, зокрема, наявністю ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, експерта та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду чи незаконно впливати на свідків, експерта та інших учасників кримінального провадження, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 410 КК України, що інкримінується ОСОБА_4 , є особливо тяжким корупційним злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України, є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду (ризик втечі). Також варто врахувати характер вчинення злочину, а саме привласнення під час воєнного стану військового майна, яке було передане до військової частини з БФ «Повернись Живим», про що ОСОБА_4 було достеменно відомо, а також подальший збут вказаного майна за грошові кошти та обернення їх на власну користь. Крім того, вказаний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_4 володіє навиками конспірації, які застосовував при вчиненні злочинів, а також при спробах його приховати.

Оцінюючи ризик незаконного впливу на свідків, експерта та інших учасників кримінального провадження, суд враховує, що ОСОБА_4 , з огляду на його поінформованість про коло свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, співслужбовців військової частини НОМЕР_1 , яких він знає особисто, та частина яких були підпорядковані йому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне буде шляхом підкупу примушування, іншого тиску впливати на вказаних свідків з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань або надання неправдивих показань у кримінальному провадженні з метою реабілітації себе як злочинця. Окрім цього, слід врахувати встановлену кримінальним процесуальним законодавством України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Отже, ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків. Оскільки наразі свідки у кримінальному провадженні судом не допитані, даний ризик є реальним.

Разом з цим, ані при зверненні з клопотанням про продовження запобіжного заходу, ані в ході судового засідання прокурором не доведено та не надано об`єктивних доказів існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, військовослужбовець за мобілізацією, обіймає посаду начальника групи безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, проходить лікування після поранення тяжкого ступеня, пов`язаного із проходженням військової служби.

За таких обставин, суд вважає, що ризикам, передбаченим пп. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, може дієво запобігти запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених КПК України, строк, на який їх покладено.

За таких обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з боку останнього переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, експерта та інших учасників кримінального провадження, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого проживання у нічний період доби, з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, що на переконання суду є достатнім для досягнення мети застосування запобіжного заходу та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

2. Щодо письмового клопотання представника потерпілого про часткове скасування арешту майна, поданого в порядку ст.174 КПК України.

У судовому засіданні представник потерпілого подав письмове клопотання про скасування арешту майна, мотивуючи тим, що наразі слідчі дії, у тому числі проведення відповідних судових експертиз із тимчасово вилученим майном чотирма квадрокоптерами завершено. Окрім цього, зазначає, що можливість володіння та користування за призначенням вказаними квадрокоптерами при виконанні бойових завдань, покладених на військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, не призведе до втрати інформації про зовнішній вигляд та їх технічний стан, яка може бути використана у кримінальному провадженні.

Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення клопотання представника потерпілого про часткове скасування арешту майна.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника потерпілого, з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 07.02.2024 накладено арешт на майно, отримане (вилучене) у Чорнобаївської сільської ради Херсонського району, а саме 4 квадрокоптери DJI Mavic 3 Thermal у повній комплектації:

- S/N 1581F5FJD23AE00D399P; - S/N1581F5FJD23A400DR85V; - S/N 1581F5FJD23AE00DPS0K; - S/N 1581F5FJD23AE00D7W6D, які належать військовій частині НОМЕР_1 та є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, із забороною володіння, користування та розпорядження вказаним майном, за виключенням використання його для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

За змістом ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 07.02.2024 про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя виходив з того, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено, є забезпечення збереження речових доказів.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»[ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

З огляду на викладене, позицію сторони обвинувачення, суд вважає, що представником власника майна доведено, що на даний час у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна із забороною володіння та користування відпала потреба, а отже клопотання представника власника майна військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 174, 177-178, 181, 194, 199, 314 315, 316, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 29.01.2024, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.410, ч.1 ст.209 КК України, у закритому судовому засіданні, в залі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, буд.4А, 06 травня 2024 року о 13 годині 00 хвилин.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачений, захисник, представник потерпілого.

У задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч.4 ст.410, ч.1 ст.209 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши обвинуваченому у період часу з 00 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня строком до 24 червня 2024 року залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного захисту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 24 червня 2024 року наступні обов`язки:

?прибувати за кожною вимогою до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області;

?утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

?повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання, роботи або служби.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту доручити Білоцерківському РУП ГУНП в Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Клопотання представника власника майна військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2024 (справа № 757/6116/24-к, провадження № 1-кс-4891/24) на майно, отримане (вилучене) у Чорнобаївської сільської ради Херсонського району, а саме 4 квадрокоптери DJI Mavic 3 Thermal у повній комплектації: S/N1581F5FJD23AE00D399P; S/N1581F5FJD23A400DR85V; S/N1581F5FJD23AE00DPS0K; S/N1581F5FJD23AE00D7W6, в частині заборони володіння та користування вказаним майном.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали буде оголошено 29 квітня 2024 року о 08:30.

Суддя: ОСОБА_1