Справа № 451/659/24
Провадження № 1-кп/451/92/24
ВИРОК

іменем України

10 червня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду у місті Радехів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 01.05.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Опліцько Радехівського району Львівської області, українець, громадянина України, із зареєстрованим місцем проживання за адресою на АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, проходить військову службу в Збройних Силах України на посаді командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони відділення В/Ч НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», не депутат, не нотаріус та не адвокат, раніше не судимого

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальний проступок, у вчиненні котрого обвинувачується особа ч. 1 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом №185 від 09.07.2022 призначено на посаду командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони відділення ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант».

Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Проте, молодший сержант ОСОБА_3 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 30.04.2024, приблизно 18:00 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки з ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно схопив останню за праву руку, шляхом стискання, наніс удар рукою в голову потерпілій, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді одного синця на лівій вушній раковині та одного синця на правому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Кримінальний кодекс України

Стаття 125 ч.1 КК України умисне легке тілесне ушкодження, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.125 КК України, що полягає в умисному завданні ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень.

Історія провадження.

16 травня 2024 року прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 надіслав до Радехівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2024 за № 0000055 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Разом із обвинувальним актом до суду поступило клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні ( а.с.1 -4, 12).

Позиції учасників судового провадження

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Так, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яку він підписав у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, а також з розглядом обвинувального акту судом у спрощеному провадженні ( а. с. 7 ). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Потерпілою ОСОБА_4 надано також письмову заяву, в якій остання погодилася зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначила, що вона ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодилася з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а. с. 8).

Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника.

Прокурор подав клопотання, у якому просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст.282 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369 - 371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України, суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, доказами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення є: протокол прийняття заяви ОСОБА_4 від 30.04.2024; письмові пояснення ОСОБА_4 від 30.04.2024; пояснення ОСОБА_7 від 30.04.2024, ОСОБА_8 від 30.04.2024 та ОСОБА_9 від 30.04.2024; пояснення ОСОБА_3 від 01.05.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 01.05.2024; висновок експерта №46/2024 від 01.05.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 03.05.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 03.05.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 03.05.2024; протоколи проведення слідчих експериментів з фототаблицями від 13.05.2024 ( а. к. п. 10 -55 ).

Аналізуючи та оцінюючи усі ці докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - умисного завдання легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст.66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Оскільки судом було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.125 КК України згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку.

За правилами ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2023 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, відповідно до характеристики, наданої ТВО командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 від 12.04.2024 характеризується позитивно, скарг про порушення громадського порядку не надходило, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин справи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст.125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально - вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368,370, 371, 373,374 КПК України, ч.1 ст.125 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сорок дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 833 (вісімсот тридцять три) гривні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381,382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддяОСОБА_12