Провадження № 1-кп/761/1735/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002956 від 18.10.2022, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганська Луганської області, громадянки України, яка здобула середню спеціальну освіту, незаміжня, має неповнолітнього сина 2007 року народження, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка не має постійного місця проживання,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Шевченківським районним судом міста Києва здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002956 від 18.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_2 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 травня 2024 року включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 оголосив письмове клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_2 , у вигляді тримання під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачену та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, оскільки вважає, що продовжують існувати ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу, а саме: можливість переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне провадження.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на недоведеність прокурором заявлених ризиків. Вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу щодо підзахисної із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки розгляд даного провадження майже завершено.

Обвинувачена ОСОБА_2 підтримала позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_2 , на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо особи обвинуваченої ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою у вчиненні інкримінованого діяння.

При вирішенні питання про доцільність подальшого застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються дані про особу обвинуваченої, яка обвинувачується, зокрема, у вчиненні умисного тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, і такі обставини судом оцінюються в контексті наявності ризику щодо повторного вчинення нею протиправних дій за умови перебування в межах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, врахування наявності у обвинуваченої значної кількості непогашених судимостей, за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, а також невеликого проміжку часу, що пройшов між тим як обвинувачена була звільнена з місць позбавлення волі, де остання відбувала покарання за вчинення подібного кримінального правопорушення, має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, зокрема здійснити обґрунтоване припущення про схильність особи до вчинення подібних кримінальних правопорушень, що підвищує ризик того, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, направлене проти права власності. Водночас, суд наголошує, що при винесенні рішення суддя не спирається виключно на наявність у обвинуваченої судимостей, чи їх кількість, тощо, проте оцінює всі доводи сторін та докази якими вони ці доводи обґрунтовують в сукупності, де наявність у обвинуваченої непогашених судимостей є лише одним з факторів, що беруться до уваги.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 офіційно не працює, а отже, не володіє стабільним джерелом прибутку, не має визначеного місця проживання на території міста Києва та Київської області, що у своїй сукупності вказує на існування реального ризику щодо можливості останньої, перебуваючи на волі, переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, і згадані обставини свідчать про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_2 .

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Водночас, зважаючи на вищезазначені обставини, зокрема і тяжкість злочину та його суспільну небезпеку, оцінюючи обставини даного конкретного провадження, в аспекті доведеності прокурором наявності ризиків порушення обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, зважаючи на особу ОСОБА_2 , суд вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачена не має постійного місця проживання в м. Києві чи Київській області, при цьому, жодних доказів на підтвердження у ОСОБА_2 такого місця проживання, де обвинувачена могла б перебувати у разі застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, в ході судового розгляду стороною захисту не надано. При цьому ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з тим, наразі місто Луганськ є тимчасово окупованою територією України, отже, перебування обвинуваченої за вказаною адресою є неможливим.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу стосовно підзахисної ОСОБА_2 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби не знайшли свого підтвердження. При цьому, суд вважає, що застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та запобігти передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом з тим, об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_2 в умовах тримання під вартою - відсутні.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до 12 липня 2024 року включно.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої і виконання нею процесуальних обов`язків.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_2 слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченої, у розмірі передбаченому мінімальною межою КПК України для даної категорії злочинів - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_2 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Такий розмір застави є справедливим з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження та обсяг обвинувачення, майновий та сімейний стан ОСОБА_2 , інших даних про її особу, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченої, та підстав вважати її завідомо непомірним для ОСОБА_2 , суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 липня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченої обов`язків передбачених КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року у справі № 761/24751/22.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати закордонний паспорт чи інший документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначити строк дії покладених на обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченою, її захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити 17 травня 2024 року о 10 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1