Справа № 487/3510/19
Провадження № 1-кп/487/83/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до до ЄРДР за №0004106 від 20.10.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Южнокомунарівськ, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неповна середня, не працюючий, раніше несудимий, не обружений, який мешкає: АДРЕСА_1 :

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

У невстановленний дату і час ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з метою подальшого використання для вчинення незаконних дій, придбали пристрій для відкривання автомобілів- авто сканер.

21.03.2019 близько 17-00 год. переслідуючи корисливі мотиви, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , на автомобілі марки Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_1 приїхали до кінотеатру «Іскра» по вул.Генерала Карпенка в м.Миколаєві.

Знаходячись у вказаному місці вони стали підшукувати автомобілі, з яких за допомогою авто-сканера можливо викрасти майно.

21.03.2019 близько 17-00 год. до вищевказаного місця під`їхав автомобіль марки «Toyota Camry» д.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 . В подальшому потерпілий покинув свій автомобіль, зачинивши його на сигналізацію та пішов по своїм справам.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного автомобіля та відчинивши його за допомогою спеціально заготовленого пристрою для відкривання автомобілю таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7» вартістю 4500,00 грн.

В цей час ОСОБА_5 знаходився біля свого автомобілю з метою спостерігання за місцем події та сповіщення свого спільника у разі повернення потерпілого.

Після вчинення вищевказаних дій останні з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми навмисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 4500,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання прокурора та просив закрити кримінальне провадження, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Потерпілий в судове засідання не з`явився.

Так, судом враховується судова практика щодо випадків змушеного судового розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого і виходить з наступного.

Сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, повинна забезпечити явку потерпілих, показання яких могло мати ключове значення при доказуванні винуватості обвинуваченого. Верховний Суд у своїх постановах від 2 квітня 2019 року (провадження № 51-5008км18), від 15 травня 2019 року (провадження № 51-8984км18) дійшов до висновків про те, що якщо суд першої інстанції вжив усіх можливих і необхідних заходів для повідомлення потерпілих та забезпечення їх явки та явки свідка до суду, однак через їх неодноразову неявку до суду був позбавлений можливості провести їх допит для встановлення обставин події та причетності обвинуваченого, то у суду першої інстанції були підстави для ухвалення рішення з урахуванням наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні. Так, хоча суд дійсно повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, але це не означає, що саме на суд покладено безумовний обов`язок забезпечити участь потерпілих, показання яких є ключовим доказом обвинувачення, оскільки доказування вини особи, а отже надання відповідних доказів суду, за законом є обов`язком сторони обвинувачення.

Суд належним чином повідомляв потерпілих про дату, час і місце проведення судових засідань. Отже, потерпілий знав, що у місцевому суді здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Європейський суд у справах людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці доходив висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року п. 27, «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року п.41). Вказане свідчить про відсутність зацікавленості у розгляді кримінального провадження потерпілого, який, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу не з`являвся в судові засідання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ст. 49 КК України, (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули 5 років, у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України, (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення), відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

З моменту вчинення злочину 21.03.2019 року, минуло більше п`яти років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових нетяжкого, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч. 2 ст.49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останні не заперечували проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати, тому питання щодо цього суд не має вирішувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України слід частково скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2019.

Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 369-372, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004106 від 20.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0004106 від 20.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - закрити.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна: сумочки барсетки чорного кольору, наручний годинник «Casio», дві квитанції про відправлення посилки ТОВ «нова пошта», мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_3 із сім картою МТС у пошкодженому стані, зв`язку ключів, застосовані ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2024 - скасувати.

Речові докази: сумку барсетку чорного кольору, наручний годинник «Casio» дві квитанції про відправлення посилок, мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_4 сім картою МТС у пошкодженому стані, зв`язку ключів повернути ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1