Єдиний унікальний номер 205/4629/24
1-кс/205/567/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про примусове відбирання біологічних зразків в межах кримінального провадження №0000522 від 15 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого, в обґрунтування якого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені під час досудового розслідування місці та час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на заподіяння смерті іншій людині, а саме матері колишньої дружини ОСОБА_6 . Після чого, 15 квітня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направився за місцем проживання матері своєї колишньої дружини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , під приводом повернення речей своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , при цьому взявши з собою заздалегідь заготовлене знаряддя для вчинення злочину - молоток. Двері зазначеної квартири йому відчинила матір колишньої дружини ОСОБА_6 та запросила його до приміщення вказаної квартири. Надалі ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_6 . склянку води, та вона виконуючи прохання гостя, повернулася спиною до ОСОБА_5 , а в цей час, ОСОБА_5 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, маючи намір позбавити життя ОСОБА_6 , дістав, заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме: молоток, та умисно здійснив удар цим молотком в область голови ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_6 від отриманого удару повернулася обличчям до ОСОБА_5 , який схопивши її рукою за горло, почав здавлювати його, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що нанесення ударів молотком в область голови є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані критично важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, продовжував хаотично наносити удари молотком в область голови ОСОБА_6 . Після вищевказаних завданих ОСОБА_6 ударів, їй вдалося відштовхнути ОСОБА_5 від себе та відчинити вікно приміщення кухні, щоб покликати на допомогу, однак в цей час ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, з прикладанням сили відштовхнув ОСОБА_6 від вікна, та відволікся на те щоб зачинити вищевказане вікно. Після чого, ОСОБА_6 вдалося побігти до вхідних дверей вищевказаної квартири і знов покликати на допомогу, проте, ОСОБА_5 знов наздогнав потерпілу ОСОБА_6 , та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс потерпілій ще декілька ударів молотком в область голови. Проте, ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком, а саме сусідом ОСОБА_8 , який прибіг на голосні прохання про допомогу ОСОБА_6 , та молоток, яким ОСОБА_5 здійснював удари потерпілій зламався. Так, ОСОБА_8 силою витягнув ОСОБА_6 з приміщення її квартири та намагався зачинити двері зазначеної квартири, які у свою чергу з прикладанням сили відчиняв ОСОБА_5 , з метою покинути місце вчинення ним кримінального правопорушення, що в результаті прикладання сили йому вдалося зробити і вибігти з квартири до під`їзду зазначеного вище будинку, та покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження відповідно до первинного огляду нейрохірурга від 15 квітня 2024 року Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_9 у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми; струс головного мозку; множинні забійні рани голови. Та згідно довідки виданої КНП «МКЛ №16» ДМР від 15 квітня 2024 року тілесні ушкодження у вигляді: множинних забійних ран волосистої частини голови з дефектом м`яких тканин, забійних ран лівої скроневої та лобної ділянок, обширної гематоми тім`яної та лівої скроневої ділянок. Таким чином, ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_8 , який зупинив ОСОБА_5 , чим завадив в подальшому наносити удари молотком потерпілій ОСОБА_6 .

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуються за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. 15 квітня 2024 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено змив РБК з внутрішньої поверхні двері на марлевий тампон, з коридору, зіскоб РБК з дверцят меблів кухні, волосся з РБК, та під час огляду місця події у під`їзді будинку АДРЕСА_2 було вилучено рукоятку дерев`яну з РБК та волосся, змив ПЖР, змив РБК з бетонної підлоги. В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведенні судово-медичної експертизи, та для повного, обґрунтованого і всебічного висновку, експерту необхідно надати біологічні зразки, а саме зразки крові підозрюваного ОСОБА_5 . 15 квітня 2024 року прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 винесено постанову про відібрання біологічних зразків крові підозрюваного ОСОБА_5 для проведення судово-медичної експертизи, та згідно протоколу отримання зразків для експертизи підозрюваний ОСОБА_5 відмовився надавати біологічні зразки, а саме зразки крові. З огляду на викладене, слідчий звернулась до суду з цим клопотанням.

Слідчий просила розглянути вищевказане клопотання без її участі.

Прокурор просив задовольнити клопотання слідчого та розглянути без його участі.

Захисник підозрюваного просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та проводити розгляд без його участі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000522 від 15 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу). Відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Європейський суд з прав людини у справі «CASE OF SAUNDERS v. UNITED KINGDOM» вузько розтлумачив право не свідчити проти себе, зазначивши, що це правило не поширюється на використання у кримінальному провадженні матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого під примусом, а також матеріалів, які існують незалежно від волі підозрюваного (зокрема, документи, отримані на підставі ордера, змушування дихати в алкогольно-респіраторну трубку, аналізи крові, сечі, зразки шкіри для аналізу ДНК).

З огляду на це, системний аналіз положень КПК України та окремих рішень ЄСПЛ, дозволяє зробити висновок про те, що фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 ЄКПЛ і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право (рішення у справі «Х та Y проти Нідерландів»), проте, такі втручання зазвичай є виправданими, відповідно до п. 2 ст. 8 ЄКПЛ, як необхідні для запобігання злочину («Тирадо Ортіс і Лосано Мартін»).

Біологічні зразки ЄСПЛ розглядаються як фізичні чи об`єктивні проби, що використовуються у криміналістичному аналізі і до яких не застосовується право не свідчити проти себе («PG и JH проти Сполученого Королівства»), проте, такі процедури не повинні досягати мінімального рівня жорстокості, за якого вони становили б порушення ст. 3 ЄКПЛ («Тирадо Ортіс і Лосано Мартін»). Щоб одержати такі матеріали, зазвичай підозрюваного просять пасивно витримати незначне порушення його фізичної цілісності або отримують матеріал, який виробляється в процесі природної життєдіяльності організму («Сондерз проти Сполученого Королівства», без завдання ризику для здоров`я («Яллох проти Німеччини»). Окрім того, за національним законодавством, право не свідчити проти себе розуміється як право особи не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, та відмовитися відповідати на запитання у будь-який момент, отже під час здійснення відбирання біологічних зразків для експертизи у примусовому порядку, особа може скористатися вищезазначеним правом, лише під час відбирання зразків голосу та почерку.

Європейський суд з прав людини допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства та судової практики, слідує, що передумовою для звернення сторони кримінального провадження із клопотання про примусове здійснення відібрання біологічних зразків є відмова особи надати дані зразки у добровільному порядку.

Частиною 1 статті 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Згідно із ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчим належним чином доведено потребу органу досудового розслідування у відібранні біологічних зразків крові підозрюваного, а також неможливість у інший спосіб отримати вказані зразки з метою доведення обставин.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для проведення об`єктивного досудового розслідування та зібрання доказів у кримінальному провадженні існує необхідність у примусовому відібранні біологічних зразків крові у підозрюваного ОСОБА_5 для проведення відповідної експертизи, оскільки підозрюваний добровільно надати вказані зразки відмовився, а іншим способом довести обставини, які передбачається встановити за допомогою цих зразків неможливо. При цьому, слідчий суддя зазначає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у особисті права особи, як примусове відібрання біологічних зразків виправдує такий ступінь втручання у особисті права особи.

Разом з тим, з метою дотримання прав підозрюваного та належного відбору біологічних зразків, такий відбір необхідно здійснювати із залученням відповідних спеціалістів та/або експертів.

Керуючись ст. ст. 2, 107, 160-166, 241, 245, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про примусове відбирання біологічних зразків в межах кримінального провадження №0000522 від 15 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Надати дозвіл слідчим СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на примусове відібрання біологічних зразків, а саме зразків крові підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відібрання зразків проводити з дотриманням вимог ст. ст. 241, 245 КПК України з залученням відповідних спеціалістів та/або експертів.

Строк виконання ухвали 30 днів з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1