ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13674/23

Провадження № 11-кп/4820/271/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000465, внесене до ЄРДР 04 листопада 2022 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Дію обраного під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 13 квітня 2024 року включно.

У клопотаннях захисників про зміну запобіжних заходів обвинуваченим відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, на підставі яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих; вчинення інших кримінальних правопорушень.

А тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченого, та що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2024 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з відсутністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з електронним засобом контролю за адресою: АДРЕСА_1 , або у виді особистої поруки, або застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

У випадку прийняття рішення про особисту поруку передати ОСОБА_7 на особисту поруку: депутату Хмельницької міської ради ОСОБА_9 ; депутату Хмельницької міської ради ОСОБА_10 ; депутату Хмельницької міської ради ОСОБА_11 ; депутату Хмельницької міської ради ОСОБА_10 ; депутату Хмельницької міської ради ОСОБА_12 ; бізнесменці ОСОБА_13 ; громадській організації «Легіон нескорених».

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка чи іншого підозрюваного, обвинуваченого; вчинення іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується обвинувачений.

В контексті практики Європейського суду з прав людини ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів попереднього ув`язнення.

Тримання під вартою ОСОБА_7 не виправдане тим, що існують ознаки суспільного інтересу, а тому факт тримання обвинуваченого під вартою суперечить Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини, практиці Європейського суду з прав людини, Конституції України та іншим законодавчим актам.

Згідно даних інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності» відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст. 386 КК України.

Сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_7 .

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які прямі докази, які підтверджують наявність вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вік та стан здоров`я ОСОБА_7 . Обвинувачений хворіє бронхіальною астмою, тяжкість перебігу якої є небезпечною та несе загрозу його життю. Обвинувачений не забезпечений належними умовами утримання в слідчому ізоляторі та належною медичною допомогою.

У ОСОБА_7 міцні соціальні зв`язки, обвинувачений перебуває у зареєстрованому шлюбі, має двох малолітніх дітей, до затримання ОСОБА_7 утримував сім`ю, мав постійне місце роботи, стабільний дохід, має у власності квартиру, підтримує зв`язки з рідними. Обвинувачений має гарну репутацію як за місцем проживання, так і за місцем роботи, є спортсменом, волонтером. Раніше не судимий.

До моменту затримання ОСОБА_7 не ухилявся від виконання процесуальних обов`язків.

В провадженні Городоцького районного суду перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст.296 КК України щодо ОСОБА_7 . За період розгляду справи обвинувачений не порушував своїх процесуальних обов`язків.

До обвинуваченого ОСОБА_7 є можливим застосувати запобіжний захід у виді поруки, або домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів організованою групою. Крім того, відносно ОСОБА_7 в провадженні Городоцького районному перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст.296 КК України та в провадженні Хмельницького міськрайонного суду - кримінальне провадження за ч.2 ст.127 КК України.

Судом не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані потерпілі та свідки.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, особи обвинуваченого, особливої суспільної небезпеки та характеру інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризики переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винними у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства.

Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийняте судом рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді домашнього арешту, застави, або особистої поруки, про що в апеляційній скарзі просить адвокат ОСОБА_8 не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про недоведеність ризиків зазначених у ст.177 КПК України.

Твердження адвоката ОСОБА_8 про те, що стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності ризиків на які вона посилається, як на підставу продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, безпідставні.

Так Кримінальний процесуальний закон не вимагає надання доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку колегії суддів у разі обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є висока ймовірність вчинення ними дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Не впливають на законність ухвали суду доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що в контексті практики Європейського суду з прав людини ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку та, що тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів попереднього ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Отже, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду.

Продовжуючи відносно обвинуваченого ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід, суд першої інстанції врахував, не лише суворість можливого покарання, про що вказує в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, а й усі обставини визначені у ст. 178 КПК України.

А щодо тривалості періодів попереднього ув`язнення, то такі зумовлені потребами кримінального провадження.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_7 та що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які прямі докази, які підтверджують наявність вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, у тому й числі ті про які прокурор зазначає в клопотанні про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обґрунтовують підозру (обвинувачення) у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і свідчать про причетність обвинуваченого до вказаних злочинів.

При цьому оцінка доказів відповідно до положень ст. 94 КПК України здійснюються судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Не можуть бути підставою для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою посилання в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений хворіє бронхіальною астмою, тяжкість перебігу якої є небезпечною та несе загрозу його життю, що обвинувачений не забезпечений належними умовами утримання в слідчому ізоляторі та належною медичною допомогою.

Під час розгляду судом першої інстанції клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та під час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ні обвинуваченим ОСОБА_7 , ні його захисником не було надано жодного доказу, який би свідчив про те, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_7 не може перебувати в умовах ізоляції,

Перебуваючи в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_7 неодноразово звертався за медичною допомогою, яку він отримував.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, перебування у зареєстрованому шлюбі, наявність двох малолітніх дітей, утримання ОСОБА_7 сім`ї, наявність постійного місця роботи, стабільного доходу, у власності квартири, на підтримку зв`язків з рідними, гарну репутацію обвинуваченого як за місцем проживання так і за місцем роботи, що він є спортсменом, волонтером, раніше не судимим, не є визначальними обставинами та такими, що б давали суду підставу для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, зазначені захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі обставини не стримали обвинуваченого від вчинення злочинів. У яких він обвинувачується.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 13 квітня 2024 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: