УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000758 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів без визначення застави, посилаючись на те, що стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який невдовзі закінчується, ризики, які були підставою для обрання та продовження даного запобіжного заходу не змінилися.

Слідчим суддею Володимир-Волинського міського суду Волинської області постановлено ухвалу, згідно якої стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який пізніше продовжено судом в межах судового провадження.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено та існують обставини, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного

із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків

та потерпілих.

З метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду за межами території України або на території України, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину: згідно санкції ст. 185 ч. 4 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Вказаними діями обвинувачений зможе перешкоджати проведенню судового розгляду кримінального провадження.

Крім того ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні 2-х кримінальних правопорушень проти власності, будучі неодноразово судимим за аналогічні злочини та маючи незняту і непогашену судимість.

Зазначені обставини, на думку прокурора свідчать про те, що на даний час заявлені ризики не зменшилися та існують ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти вищевказаним ризикам та не може бути застосовано щодо останнього, оскільки він обвинувачується у вчинені тяжкого умисного злочину проти власності повторно, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, обвинуваченим не будуть виконані. Особиста порука не може бути застосована щодо обвинуваченого тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що у разі його застосування обвинувачений не буде гарантовано обмеженим у здійсненні незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти заявленого прокурором.

Судом встановлено наступне:

12 жовтня 2023 року о 02 год. 01 хв., ОСОБА_4 , затримано, в порядку ст.208 КПК України, як особу, що вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 ухвалою Володимир - Волинського міського суду від 12.10.2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Надалі даний запобіжний захід продовжувався і невдовзі закінчується.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до 8 років. ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, маючи незняту і непогашену судимість.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи (продовжуючи строк) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від соціуму більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Справа «Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони, судом встановлено, що підстав для скасування або зміни запобіжного заходу судом не вбачається, суд вважає обґрунтованим думку прокурора про те, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки аналіз характеризуючих на особу дають обґрунтовані підстави вважати, що ризик ухилення від суду, впливу на свідків та ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень реально існує.

Тому, зважаючи на викладене суд, оцінює обраний запобіжний захід як доцільний, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 дні з визначеним раніше розміром застави.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.9 Закону України «Про міжнародні договори», ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 331, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 09 червня 2024 року, включно.

У разі внесення ОСОБА_4 застави, визначеної ухвалою суду про застосування запобіжного заходу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 грн., покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до суду у даному кримінальному провадженні;

2) не відлучатися із місця свого проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду;

3) повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Ухвала суду, може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити зацікавленим особам обвинуваченому, захиснику, прокурору, начальнику СІЗО та конвойній службі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1