Провадження № 1-кп/243/106/2024
У Х В А Л А

Іменем України

29 лютого 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно за допомогою відеоконференції з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002332 від 02.11.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання щодо призначення по спраі додаткової судово-медичної експертизи. В обґрунтування клопотання зазначила, що показання свідків, потерпілої та обвинуваченої на стадії досудового розслідування та на стадії судового провадження різняться в частині механізму нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, кількості ударів та обставин справи.

Так, свідок ОСОБА_7 , надаючи пояснення 02.11.2018 року для поліції та для службового розслідування говорить про те, що бачив лише один удар, який рукою без попередження у верхню частину тіла нанесла ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 . Він для того, щоб роз`єднати жінок, підбіг зі свого робочого місця, яке знаходиться поруч з робочим місцем ОСОБА_8 , та відтягнув ОСОБА_4 . При цьому, надаючи пояснення 13.02.2019, зазначений свідок вже вказує, що удар ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_8 саме правою рукою по голові і він до них підійшов, а не підбіг. Зазначити точну кількість він не зміг, але стверджував, що вони були багато чисельні та продовжувались протягом однієї хвилини.13.02.2019 року зазначений свідок під час слідчого експерименту продемонстрував, що ОСОБА_4 кулаком правої руки нанесла 2 удари по голові ОСОБА_8 , при цьому, схопивши обома руками за волосся потерпілу.

Протокол одночасного допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 від 12.06.2019 року не відображає слів кожного свідка та зроблений в узагальненій формі. Зазначає механізм нанесення ударів, за яким ОСОБА_4 підбігла до потерпілої з правого боку, після чого нанесла удар долонею правої руки по голові зверху. Далі ОСОБА_4 схопила своєю правою рукою потерпілу за плече та утримуючи нанесла не менше 3 ударів кулаком в область голови зверху, а потім, відпустивши руку, ОСОБА_4 нанесла не менше 4-5 ударів кулаком обох рук в область правого плеча, передпліччя та грудної клітини справа.

Допитаний 27.11.2019 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 стверджував, що ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_8 та правою рукою вдарила потерпілу у верхню частину тіла. Він почав йти до них, а ОСОБА_4 продовжувала тримати ОСОБА_8 за голову лівою рукою, а правою рукою наносила удари в груди. Це продовжувалось секунд 10, після чого він посадив ОСОБА_4 і став між ними.

Таким чином, на кожному етапі досудового розслідування та судового розгляду свідок ОСОБА_12 надавав різні пояснення стосовно кількості ударів, тривалості їх нанесення, механізму нанесення, а також стосовно власних дій під час даного конфлікту. Окрім того, його пояснення не узгоджуються в повній мірі з поясненнями, наданими іншими свідками, а також самою потерпілою.

Пояснення свідка ОСОБА_13 також різняться в частині нанесення ударів. Незважаючи на те, що 02.11.2018 свідок ОСОБА_14 вказала, що ОСОБА_4 зірвалася з місця, накинулася на ОСОБА_8 , почала смикати її за волосся і штовхати, допоки не підбіг ОСОБА_12 і не відтягнув ОСОБА_4 від ОСОБА_8 , 13.02.2019 під час проведення слідчого експерименту даний свідок вже продемонструвала, що ОСОБА_4 кулаком лівої руки нанесла 1 удар по верхній частині голови ОСОБА_8 .

Згідно пояснень свідка ОСОБА_15 , наданих 02.11.2018 вбачається, що ОСОБА_4 підбігла до ОСОБА_8 , вхопила її за волосся та почала штовхати, допоки не підбіг ОСОБА_16 та не відтягнув ОСОБА_4 від ОСОБА_8 .. Під час проведення слідчого експерименту від 13.02.2019 свідок продемонструвала, як саме ОСОБА_4 схопила обома руками волосся потерпілої ОСОБА_8 та почала тягнути.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_17 від 02.11.2018, ОСОБА_4 почала вживати нецензурну лексику щодо ОСОБА_8 , погрожувати їй, а потім схопила за волосся та кілька разів встигла вдарити ОСОБА_8 по голові допоки ОСОБА_12 не підскочив і не відтягнув її.

Таким чином, надані пояснення свідків містять інформацію про нанесення обвинуваченою потерпілій ударів в область голови та не мають посилань на нанесення інших тілесних ушкоджень, мають розбіжності у кількості нанесених ударів, а також механізмі їх нанесення.

При цьому, сама потерпіла ОСОБА_8 02.11.2018 під час надання пояснень поліції не вказує на кількість нанесених їй ударів, а лише зазначає, що ОСОБА_4 накинулася на неї з кулаками, нанесла удари по голові, спині, грудях та животу, чим спричинила нервовий струс, внаслідок чого відкрилась блювота. Внаслідок різкого ривка за руки у неї (потерпілої) з`явилися болі в області шва на животі та всередині живота, а також болі у правій груді внаслідок рукоприкладства.

Захисник ОСОБА_5 , звернула увагу, що згідно цих пояснень болі у животі з`явилися у потерпілої внаслідок різкого ривка за руки, а не після ударів правим коліном по животу, як свідчить в подальшому потерпіла.

Окрім того, з пояснень потерпілої ОСОБА_8 від 07.11.2018 вбачається, що наступного дня після нанесення їй ударів обвинуваченою ОСОБА_4 , в неї (потерпілої) з`явились синці на руках, хоча жоден з лікарів, які оглядали ОСОБА_8 05.11.2018 не зафіксували наявність синців, а 08.11.2019 на огляді СМЕ синці вже мали жовто-зелений колір.

Механізм нанесення тілесних ушкоджень, відображений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 13.02.2019, суперечить наданим останньою поясненням 20.12.2018, оскільки не відображає нанесення ударів в грудь, по спині та у живіт.

Під час слідчого експерименту від 02.03.2019 ОСОБА_8 , продемонструвала як саме ОСОБА_4 схопила її правою рукою за волосся та почала тягнути, а потім долонею правої руки нанесла удари по верхній частині голови. Після цього схопила обома руками за плече та почала давити. Потім схопила правою рукою за верхню частину правої руки, стала тиснути та утримуючи руку нанесла потерпілій кулаком правої руки удар в область грудної клітини справа. Продемонструвала, як продовжуючи її утримувати ОСОБА_4 коліном правої ноги нанесла 5 ударів в область живота з правого боку.

На судовому засіданні від 14.11.2019 ОСОБА_8 стверджувала, що протягом 15 хвилин ОСОБА_4 наносила їй удари по голові, животу та грудях. Зазначила, що сиділа на канцелярському стільці з високими підлокітниками, у отвір яких ОСОБА_4 просунула коліно правої ноги й била ним її по животу, внаслідок чого у неї (потерпілої) розійшлися шви, однак жоден з лікарів, яких відвідувала ОСОБА_18 , не зафіксував факт розходження швів та наявність синців на тілі потерпілої. Також ОСОБА_8 вказувала про те, внаслідок нанесених ушкоджень її нудило, проте цей факт також нічим не був підтверджений під час судового розгляду.

З експертного дослідження № 67 від 19.02.2019 вбачається, що утворення тілесних ушкоджень, виявлених у громадянки ОСОБА_8 при обставинах, на які вказує вона та свідки, неможливе, оскільки кількість ударів, на які вони вказують, менша за кількість ударів, необхідних для утворення виявлених тілесних ушкоджень.

З експертного дослідження № 90 від 06.03.2019 вбачається, що експерт не бачить цілісної картини побиття, через що ділить опис на частини.

З експертного дослідження № 247 від 18.06.2019 вбачається, що виявленні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 при обставинах, на які вказує вона та свідки під час одночасного допиту від 12.06.2019, є можливими, тобто експерт погоджується з поясненнями, які свідки та потерпіла надали лише через сім місяців після події.

Враховуючи те, що всі висновки експертизи базувались на доказах та матеріалах досудового розслідування, а також те, що показання та докази по справі різняться, для повноти та всебічності розгляду справи, з метою виключення всіх сумнівів зі сторони захисту просила призначити повторну судово-медичну експертизу в Львівському обласному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити наступні запитання:

- які саме тілесні пошкодження виявлені у ОСОБА_8 .? Чи підтверджуються виявлені тілесні ушкодження належними медичними документами? Коли саме відтворились зазначені тілесні ушкодження? Чи можливо утворення виявлених у потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в наслідок перенесених медичних втручань та операційного лікування онкологічного захворювання? Чи відповідає механізм нанесення тілесних ушкоджень, про який зазначає потерпіла та свідки під час допиту в суді та на стадії досудового розслідування, фактично виявленим тілесним ушкодженням?

- які саме тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_4 ? коли вони утворилися? Чи могли вони утворитися при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту?

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію свого адвоката, вказала на наявність підстав для призначення по справі повторної судово-медичної експертизи.

Прокурор ОСОБА_19 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечував, вважав його необґрунтованим, оскільки відповіді на всі запитання, що вказані адвокатом у клопотанні, містяться у висновках експертів, що були досліджені в судовому засіданні. Будь яких суперечливостей між висновками експерту та іншими доказами по справі, він не вбачає. Питання наявності у ОСОБА_4 тілесних пошкоджень, не є предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні, а тому, призначення експертизи з цього приводу не є доцільним.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення додаткової СМЕ, оскільки захисником обвинуваченого не вмотивовано необхідність її проведення у даному кримінальному провадженні.

Набуваючи вказаного висновку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо існують достатні підстави вважати висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Так, захисник, обґрунтовуючи своє клопотання, вказує на аналогічні обставини, що вже були предметом дослідження суду при винесенні ухвал від 06.08.2021 року, 12.12.2021 року, якими було відмовлено у задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_20 про призначення по справі додаткової СМЕ з аналогічних питань, частина яких міститься у даному клопотанні.

Призначення експертиз з питань щодо наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які не є предметом доказування у цьому кримінальному провадженні, на думку суду, не є доцільним.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно витягу з ЄРДР № 1201.337 від 16.02.2019 року вбачається факт внесення відомостей про те, що 15.02.2019 року до ЧЧ Слов`янського ВП надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 02.11.2018 року ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 20 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Крім того, на даній стадії процесу суд позбавлений можливості надати повну оцінку доводам сторони захисту, а також висновкам СМЕ, як доказам, оскільки така оцінка надається судом у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті.

За наведених обставин суд вважає, що захисником не наведено належного обґрунтування існування підстав, передбачених вищенаведеними нормами законодавства, для призначення повторної судово-медичної експертизи, що є підставою для відмови у задоволенні цього клопотання.

Керуючись ст. 242, 332, 350 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про призначення повторної експертизи у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 04.03.2024 року

Суддя ОСОБА_1