КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 00016651 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 , 22.03.2017 року близько 15:00 год., перебуваючи неподалік залізничного переїзду в м. Вишневе Бучанського (раніше Києво-Святошинського) район, Київської області, поблизу буд. 46 по вул. Чорновола, під деревом знайшов 1 медичний шприц, заповнений рідиною коричневого кольору, який поклав до правої кишені куртки, в яку був одягнений, усвідомлюючи при цьому що дана речовина являється особливо небезпечним наркотичним засобом, опієм ацетильованим, обіг якого заборонений, тим самим незаконно придбав його для власного вживання без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту, незаконно перевіз його на автомобілі марки «Dewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , якому не було відомо незаконні наміри ОСОБА_6 , до АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, близько 16 год. 30 хв., автомобіль марки «Dewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , був зупинений працівниками поліції поблизу гаражного приміщення по АДРЕСА_2 . В цей час, ОСОБА_6 , вийшов із салону вказаного автомобіля і з метою запобігання виявленню у нього наркотичного засобу, обіг якого заборонено опію ацетильованого, розпочав виливати вказаний наркотичний засіб на двері гаражного приміщення за вказаною адресою. Працівниками поліції 22.03.2017 16 год. 55 хв. було вилучено у ОСОБА_6 один медичний шприц з нашаруваннями речовини коричневого кольору, та з дверей гаражного приміщення за вказаною адресою відібрано змиви речовини зелено-коричневого кольору на марлевий та ватний тампони.

Маса опію ацетильованого (в перерахунку на суху речовину) у нашаруваннях становить 0,004 г., 0,002 г., 0,027 г. Загальна маса опію ацетильованого (в перерахунку на суду речовину) складає 0,033 г.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2023 року змінити в частині призначеного покарання. Роз`яснити ОСОБА_6 право на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі згоди обвинуваченого ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а також закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. У разі незгоди обвинуваченого ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від призначеного покарання. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, зазначає про те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, посилаючись на Закон України № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно якого внесено зміни до ст. 309 КК України, у зв`язку із чим відбулось пом`якшення санкції вказаної статті кримінального закону, а тому, вважає, зворотна дія закону про кримінальну відповідальність має бути застосована в тому числі до обчислення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.10.2023, ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, 22.03.2017 року, яке на даний момент, з урахуванням вимог ст. 5 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Також, звертає увагу апелянт і на те, що із вказаного вироку вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2018, судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 було зупинено у зв`язку із розшуком останнього та було відновлено лише 19.04.2023 року, після встановлення його місцезнаходження.

Враховуючи викладене, на думку заступника керівника Київської обласної прокуратури, станом на момент ухвалення оскаржуваного вироку суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, про неможливість закриття вказаного кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України та не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 право на звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, як вважає прокурор, під час здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, суд повинен був роз`яснити останньому право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення та, за умови його згоди, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а у разі його відмови від такого звільнення - визнати його винним та призначити покарання, однак звільнити від нього на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, однак цього не зробив, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури та просив її задовольнити; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким у тому числі прокурором, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дій ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої заступником керівника Київської обласної прокуратури апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченим покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, не має судимості згідно ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, має середню-спеціальну освіту, працює неофіційно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що, у відповідності до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення проступку, тобто на 22.03.2017 року, що є м`якішим, чим в редакції на момент розгляду справи.

Крім того, як зазначено у вироку, судом не застосовується до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст. 49 КК України, оскільки під час судового провадження обвинувачений ухилявся від суду, у зв`язку з чим 28.09.2018 року, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області був оголошений у розшук, а тому перебіг давності зупинився у відповідності до ч. 2 ст. 49 КК України і станом на час ухвалення вироку не закінчився.

Приймаючи до уваги наведені в оскаржуваному вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного судом покарання, оскільки воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів погоджується також і з доводами апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури про наявність законних підстав для зміни вироку, ухваленого щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного йому покарання з огляду на таке.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі прокурора, станом на момент ухвалення оскаржуваного вироку, строки давності притягнення ОСОБА_6 , до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закінчилися, оскільки з моменту вчинення вказаного кримінального проступку (22.03.2017), минув не тільки трирічний строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу, а й загальний п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбачений цією статтею, у зв`язку з чим, відповідно до положень, передбачених ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., яке йому призначив суд першої інстанції.

При цьому, колегія суддів визнає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо неможливості застосування до ОСОБА_6 положень ст. 49 КК України через те, що останній оголошувався у розшук, а тому перебіг строку давності зупинявся, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 вказаної статті, загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, навіть за умови, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилялася від досудового розслідування або суду, становить п`ять років.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури, підлягає задоволенню лише частково, оскільки вимоги скарги прокурора щодо роз`яснення ОСОБА_6 його права на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та права заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а також щодо прийняття відповідного процесуального рішення в залежності від обраної обвинуваченим позиції, не можуть розглядатися як підстави для перегляду судового рішення за апеляційною скаргою прокурора, оскільки з такими вимогами вправі звертатись до суду лише сторона захисту, зокрема обвинувачений, від якого до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про його звільнення від кримінальної відповідальності, з підстав закінчення строків давності, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а тому колегія суддів взагалі не має будь-яких правових підстав для розгляду таких вимог прокурора.

У зв`язку з цим, за наслідками розгляду апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити частково; вирок суду ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині в частині призначеного йому покарання, а саме: на підставі ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а в решті вирок суду щодо нього залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання.

У відповідності до вимог, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 369/6996/17

Номер провадження :11-кп/824/628/2024

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1