Справа № 496/604/24
Провадження № 1-кс/496/605/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000058 від 19.01.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 13.02.2024 р. до Ч/Ч ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» про те, що 13.02.2024 р. близько о 20:07 год. за адресою: АДРЕСА_1 було зупинено на пункті пропуску громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою безперешкодного перетину державного кордону працівнику СБУ пред`явив у якості документу на власне ім`я, що дає право на перетин державного кордону України ТПВ серії НОМЕР_1 від 12.06.2023р. та довідка ВЛК №2338 від 12.06.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками підробки. 13.02.2024 р. у період часу з 20:45 по 20:52 год. за адресою АДРЕСА_1 , проведено огляд місця події, за участю громадянина ОСОБА_4 , де у адміністративній будівлі СБУ на столі виявлено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного номер НОМЕР_1 від 12.06.2023 р. та довідку ВЛК номер №2338 від 12.06.2023, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 , які були вилучені та упаковані до експертного сейф-пакету №РSР1244580.

14.02.2024 р. постановою дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 вказані вище речі, вилучені у ході огляду місця події, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

14.02.2024 р. у якості свідка допитано працівника СБУ, який пояснив, що під час перевірки документів громадянина ОСОБА_4 , було встановлено, шо вказані документи мають ознаки підробки, а саме, відсутній штрих код та ТПВ, відсутні живі підписи, текст знаходиться поверх печатки. Вилучене майно необхідне органу досудового розслідування з метою подальшого призначення у кримінальному провадженні судової експертизи.

Дізнавач та прокурор, в судове засідання не прибули, прохальна частина клопотання містить заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 заперечував проти клопотання дізнавача, оскільки вказане клопотання фактично було вже розглянуто в іншому провадженні, та вже було встановлено, що вказана довідка та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного були дійсно видані, тому арешт документів вже було знято. Крім того, у ОСОБА_4 безпідставно було вилучено закордонний паспорт.

ОСОБА_4 підтримав адвоката, та повідомив, що оригінал відповіді ТЦК в нього відсутній, можливо знаходиться в матеріалах кримінального провадження, прикордонникам, під час перевірки, він пред`являв довідку, ТПВ та ухвалу суду про скасування арешту вказаних документів, однак документи все одно тимчасово вилучили.

Заслухавши власника майна, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В судовому засіданні досліджено матеріали клопотання, в тому числі до клопотання додано ухвалу від 05.02.2024 року, згідно якої було скасовано арешт накладений ухвалою слідчого суді Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2024 року на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2023 р., довідку ВЛК на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2023р., упаковані до експертного сейф-пакету №ICR0153172, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені, з підстав, що згідно відповіді тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.01.2024 р. № 71274, гр. ОСОБА_4 дійсно отримував тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 12.06.2023 року на його ім`я, а також довідку військово-лікарської комісії № 2338 від 12.06.2023 року.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2023 р., довідку ВЛК на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2023р., не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки вказані документи є дійсними, та не можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2023 р., довідку ВЛК на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2023р., упаковані до експертного сейф-пакету №PSP1244580, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 лютого 2024 року о 15:00 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1