Справа №295/4807/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000714 від 06.03.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, Житомирської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

24.02.2024 близько 09 год 00 хв. ОСОБА_3 перебував на перехресті вул. Князів Острозьких та Михайла Грушевського, де знайшов банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме банківської платіжної картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_6 , з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що привласнена ним банківська платіжна картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську платіжну картку AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_6 , яка згідно ст. 1 ЗУ «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Зу «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, та таким чином викрав її з корисливих мотивів.

Після чого, утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив.

В подальшому, 24.02.2024 о 09 год. 22 хв., у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме: грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ - «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , 24.02.2024 переконавшись, що на банківській платіжній картці № НОМЕР_1 відсутній пін-код, бажаючи заволодіти та розпорядитись грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , що перебували на банківському рахунку відкритому у AT КБ «Приватбанк» у власних цілях, діючи умисно 24.02.2024 в період з 09 год 22 хв. по 20 год. 37 хв., використовуючи раніше привласнену банківську платіжну картку заволодів грошовими коштами у загальній сумі 1814 гривень 50 копійок.

Так, 24.02.2024 ОСОБА_3 перебував в магазині «Капітан» за адресою: АДРЕСА_2 , де о 09 годині 22 хвилини заволодів грошовими коштами в сумі 380 гривень 00 копійок та о 09 годині 23 хвилини заволодів грошовими коштами в сумі 760 гривень 00 копійок, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному кіоску, 24.02.2024 ОСОБА_3 перебував в магазині «Продукти» за адресою: АДРЕСА_3 , де о 10 годині 14 хвилин заволодів грошовими коштами в сумі 463 гривні 00 копійок шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині, 24.02.2024 ОСОБА_3 перебував в магазині «Полісся- Продукт» за адресою: АДРЕСА_4 , де о 20 годині 37 хвилин заволодів грошовими коштами в сумі 211 гривень 50 копійок шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 28.03.2024 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Та, будучи ознайомленим з наслідками укладання та затвердження угоди, її невиконання, погодився на призначення узгодженого покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік,

-за ч.4 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

3. позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 357 та за ч. 4 ст. 185 КК України в повному обсязі. Також пояснив, що він розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на затвердження угоди та призначення узгодженого покарання.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди.

Прокурор просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

4. мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470,472 КПК України. Зокрема, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносяться до проступку та тяжкого злочину, потерпілим на досудовому слідстві надано згоду на укладення угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження прокурором та обвинуваченим, а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 368, 369, 373, 374, 394,474, 475, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.03.2024 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік,

-за ч.4 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Початок строку покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- ДВД-диск, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження у прокурора залишити в матеріалах кримінального провадження,

- гаманець та паспорт, повернуті на зберігання потерпілому - залишити у потерпілого,

- куртку ОСОБА_3 , що зберігається у обвинуваченого залишити у обвинуваченого.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення:

- обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1