Справа №:755/5655/24
Провадження №: 1-кс/755/1254/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 21.03.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури АР Крим та м.Севастополя ОСОБА_4 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000093 від 21.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме:

- частки квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32111335).

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000093 від 21.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що у період 19-22 лютого 2014 року, російська федерація (далі - рф), використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у т.ч. Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 та Федеральним Законом російської федерації №42-ФЗ від 02.03.1999), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду рф проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу рф території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року російська федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням російської федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента та діє до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року активно сприяв та сприяє окупаційній владі рф на тимчасово окупованій території АР Крим, здійснюючи інформаційну діяльність на підтримку держави-агресора щодо повномасштабної військової агресії рф проти України.

Зокрема, з 2014 року ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту окупації Автономної Республіки Крим з боку рф, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи, добровільно зареєструвався як індивідуальний підприємець за законодавством рф та розпочав провадження господарської діяльності, у тому числі, з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

В подальшому, з 17.12.2019 року по 27.05.2022 року ОСОБА_5 обіймав посаду голови т.зв. «Государственного комитета молодежной политики Республики Крым», та здійснював інформаційну діяльність на підтримку держави-агресора у повномасштабній військовій агресії РФ проти України, а також виправдовував і визнавав правомірною збройну агресію російської федерації проти України, розпочату в 2014 році, у тому числі шляхом визнання правомірною тимчасову окупацію частини території України.

Так, обіймаючи посаду т.зв. голови т.зв. «Государственного комитета молодежной политики Республики Крым», ОСОБА_5 активно сприяв становленню окупаційної влади рф на ТОТУ АР Крим, брав участь у проведенні політичних заходів з підтримки збройної агресії рф проти України, метою яких є проведення активної російської пропагандистської діяльності, здійснення впливу на формування інформаційного проросійського простору серед населення АР Крим, а також на суспільну свідомість мешканців АР Крим, шляхом просування проросійських наративів, що є складовою частиною внутрішньополітичної стратегії російської федерації на окупованих територіях.

З метою поширення зазначених матеріалів, ОСОБА_5 використовував власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

При цьому, ОСОБА_5 переслідував мету поширення у російському та українському (на тимчасово окупованих територіях) інтернет-просторі за допомогою соціальної мережі «ВКонтакте» проросійських наративів як серед 741 особи, які є його «друзями» у вказаній соціальній мережі, так і серед необмеженого кола осіб інформації, для чого відкрив вільний доступ до свого профілю для перегляду публікацій, їх поширення, коментування, ставлення вподобань тощо.

Разом із тим, інтернет-видання (веб-сайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, а відтак є засобом масової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України «Про інформацію» масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Визначення поняття «аудіовізуальна інформація» міститься у статті 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», відповідно до якої аудіовізуальна інформація - будь-які сигнали, що сприймаються зоровими і слуховими рецепторами людини та ідентифікуються як повідомлення про події, факти, явища, процеси, відомості про осіб, а також коментарі (думки) про них, що передаються за допомогою зображень та звуків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації» інтернет - всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв`язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про інформацію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на викладене, інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. При цьому інтернет-видання (вебсайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, є засобом масової інформації.

Зокрема, 28.02.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні заклики до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

02.03.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від свого імені поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні заклики до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Також, 02.03.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від свого імені розмістив допис: «Я поддерживаю Президента! Я горжусь, что я - Россиянин. #КрымZаПутина #своихнебросаем» та відео матеріал у формі особистого звернення тривалістю 2 хв 17 сек, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні заклики до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

03.03.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), опублікував матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 із дописом: «Военнослужащие ВСУ. Они сдались и будут жить». Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні заклики до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

16.03.2022 ОСОБА_5 , використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від свого імені опублікував матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні заклики до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Далі, 18.03.2022 ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від свого імені поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні заклики до вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України, а саме у публічних закликах до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 у березні 2022 року, як голова окупаційного органу рф так званого «Государственного комитета молодежной политики Республики Крым», умисно здійснював інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором, спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення відповідальності за збройну агресію проти України.

Так, 16.03.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою поширення у російському та українському (на тимчасово окупованих територіях) інтернет-просторі інформації, яка за своїм об`єктивним змістом спрямована на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення відповідальності за збройну агресію проти України, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), як засіб масової інформації (в розумінні вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» та ст. 22 Закону України «Про інформацію»), від свого імені поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні висловлювання, які виражають підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації.

Також, 18.03.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, з метою поширення у російському та українському (на тимчасово окупованих територіях) інтернет-просторі інформації, яка за своїм об`єктивним змістом спрямована на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення відповідальності за збройну агресію проти України, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), як засіб масової інформації (в розумінні вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» та ст. 22 Закону України «Про інформацію»), від свого імені поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі містяться публічні висловлювання, які виражають підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.111-1 КК України, а саме колабораційній діяльності, тобто у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань, за відсутності ознак державної зради.

Крім того, громадянин України ОСОБА_5 у березні 2022 року, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) поширив матеріали, в яких міститься виправдовування, визнанні правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

Так, 16.03.2022 року ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від свого імені поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 .Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі міститься виправдовування, визнанні правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України.

Також, 18.03.2022 ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_6 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від свого імені поширив матеріал за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у вказаному матеріалі міститься виправдовування, визнанні правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, і регулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, вчинені з використанням засобів масової інформації.

Враховуючи вищевикладене, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч. 6 ст. 111-1, ч.3 ст.436-2 КК України.

В ході досудового розслідування 08.03.2024 року було складено повідомлення про підозру щодо громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України.

12.03.2024 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру було йому вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру у газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ НОМЕР_2 (7712) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, з метою недопущення порушення конституційних прав підозрюваного, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» 12.03.2024 року (№52 ( НОМЕР_3 ), було розміщено повідомлення про необхідність прибуття ОСОБА_5 18.03.2024 року, 19.03.2024 року та 20.03.2024 року до слідчого управління ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим для повідомлення про підозру та проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Крім того, 12.03.2024 року на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_5 ( НОМЕР_4 ) за допомогою месенджерів «Viber», «WatsApp» та «Telegram» додатково направлено сканкопію повного тексту повідомлення про підозру, а також три повістки про його виклик до органу досудового розслідування на 18, 19, 20 березня 2024 року для проведення слідчих і процесуальних дій (протокол огляду від 12.03.2024).

Аналогічно повістки про виклик ОСОБА_5 було розміщено на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 12.03.2024 року про прибуття до слідчого управління ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим для повідомлення про підозру та проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Однак, підозрюваний до слідчого управління ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим не з`явився, відповідно до опублікованих повідомлень, та станом на теперішній час, про причини своєї неявки не повідомив.

Також, згідно мотивів клопотання, під час досудового розслідування було встановлено, що на даний час підозрюваний перебуває на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, при цьому останній продовжує незаконну діяльність.

Згідно мотивів органу досудового розслідування, зазначені обставини свідчать про умисне ухилення підозрюваним від виконання своїх процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, а також про переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, згідно мотивів клопотання, слідчий посилається на те, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор в ході слідства повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також, обгрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що, санкції інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , передбачають конфіскацію майна, як вид додаткового покарання.

Поряд з цим, слідчий зазначає, що документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується, є відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно встановлених слідством обставин, відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на праві власності належить частки квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32111335).

Поряд з цим, вихоядчи з норм КПК України, слідчий в клопотанні посилається на те, що арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочинів.

А тому, з метою запобігання можливості приховування та відчуження цього майна, слідчий просить накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Також, згідно мотивів клопотання слідчий посилається на те, що з метою забезпечення арешту майна, запобігання зникненню, втрати або пошкодження арештованого майна та забезпечення його схоронності, дане клопотання слід розглянути без повідомлення власника даного майна.

Слідчий, прокурор, будучи повідомленими про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням того, що сторона кримінального провадження довела в змісті клопотання, що існує загроза передчасного розголошення відомостей, які стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, які заплановано провести з метою збирання доказів, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться вищезазначене майно, та його представника.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею, встановлено, що СУ ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 21.03.2024 року за підозрою громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14 А, м. Київ., що свідчить про звернення слідчим з даним клопотанням з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 08.03.2024 року в ході досудового розслідування було складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України.

Згідно долучених до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, слідчим було вжито заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вищезазначеного повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Крім того, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» 12.03.2024 року №52 ( НОМЕР_3 ), було розміщено повідомлення про підозру та повістки про необхідність прибуття ОСОБА_5 18.03.2024 року, 19.03.2024 року та 20.03.2024 року до слідчого управління ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим для повідомлення про підозру та проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Також повістки про виклик ОСОБА_5 було розміщено на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 12.03.2024 року про прибуття до слідчого управління ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим для повідомлення про підозру та проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні на 18.03.2024 року, 19.03.2024 року та 20.03.2024 року.

Наведене свідчить, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України.

Поряд з цим, санкції вищезазначених статей, передбачають таке додаткове покарання як конфіскація майна.

А тому, у разі доведення винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному підлягатиме конфіскації у дохід держави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником наступного майна:

- частки квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32111335).

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання, кваліфікації кримінальних правопорушеннь, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, враховуючи наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги той факт, що вищезазначене майно, на яке слідчий просить накласти арешт перебуває у праві власності ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінальних правопорушеннь за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.110, ч.6 ст.111-1, ч.3 ст.436-2 КК України та про необхідність накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як додаткового покарання.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 21.03.2024 року- задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , шляхом заборони та розпорядження майном, а саме:

- частки квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32111335).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через прокурора передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих СУ ГУ СБУ в АР Крим, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя