ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1554/24 Справа № 211/1297/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2024 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_8 не пов`язаний з триманням під вартою. На обґрунтування своїх вимог вказує, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра не містить ознак обґрунтованості, а ґрунтується на припущеннях, домислах спотворених необ`єктивних даних з ознаками фальсифікації. У змісті підозри немає посилання на жоден доказ, на підставі якого зроблено висновок про скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення.

Звертає увагу, що суд прийняв рішення про необхідність продовження ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на припущеннях, надав оцінку обставинам та доказам, без їх безпосереднього дослідження.

Наголошує, що ОСОБА_8 тримається під вартою з 21.01.2021 року, що є досить тривалим часом. Вказує, що тривале тримання обвинуваченого під вартою не може прийматися та повинно бути підкріплено фактичними доказами.

Вказує, що ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів слідства та суду та відсутні інші дані, які б підтверджували вказаний ризик.

Також не підтверджено жодними даними, що обвинувачений може знищити або спотворити яку-небудь з речей або документів, які мають значення для кримінального провадження, оскільки всі докази, які сторона обвинувачення вважала необхідним, вже зібрані, досудове розслідування завершено.

Зазначає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не може бути єдиною та достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки у разі застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, вказаний ризик буде нівельований.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, на адресу апеляційного суду не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за участю захисника.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у викрадені чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.01.2022 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд, всупереч твердженням захисника, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Прокурором, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та взяв до уваги, сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 тяжких, умисних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими, відсутність міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, відсутність постійного доходу, раніше неодноразово судимий.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю його особи та ризиками встановленими судом першої інстанції.

Крім того, не вбачає затягування судового розгляду, оскільки судом першої інстанції отримано вказане кримінальне провадження в листопаді 2023 року, після скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 та направлення на новий судовий розгляд.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного умисного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що наявність заявлених ризиків доведена, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Доводи захисника, що досудове розслідування завершено, не спростовує наявності заявлених ризиків, враховуючи особу обвинуваченого та його схильність до вчинення протиправних діянь, не бажання ставати на шлях виправлення.

При цьому, перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом не може слугувати стримуючим фактором для виконання останнім покладених на нього обов`язків.

З урахуванням викладеного, доводи захисника про припущення заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки враховуючи особу обвинуваченого та характер інкримінованого кримінального правопорушення, заявлені прокурором ризики, є цілком ймовірними.

Отже, наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

Отже, доводи захисника не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді