Справа № 216/1980/24
провадження 1-кп/216/440/24
УХВАЛА

іменем України

21 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050 від 17.05.2019 року відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, -

у с т а н о в и в:

У Центрально-Міському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Питання, що вирішується.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000050 від 17.05.2019 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2024. У вказаному клопотанні захисник просила: скасувати частково накладений арешт ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10.01.2024 року на автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від запалювання в частині зберігання та користування та передати на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_6 , заборонивши на час дії арешту відчужувати вказаний транспортний засіб.

Клопотання обґрунтовано тим, що:

автомобіль Ford Fiesta не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а тому не є речовим доказом по справі та на нього не може бути накладений арешт з метою забезпечення речових доказів.

метою застосування арешту майна слідчий суддя визначив забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 стягнуто з ТОВ «БК`УКРІНТЕРБУД» на користь Міністерства оборони України суму 3 772 823,72 грн за обставинами викладеними в повідомленні про підозру ( справа № 910/13391/20);

Автомобіль необхідний Рижій для забезпечення нормальної життєдіяльності, в тому числі для його пересування до місця робити, оскільки остання проживає за межами міста Києва, а працює офіційно у місті Києві.

Позиція учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 , а також обвинувачена ОСОБА_6 підтримали клопотання, посилаючись на обставини, наведені у ньому.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Представник потерпілого ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечувала.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, посилався на необхідність збереження арештованого майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, що не буде ефективним у разі скасування арешту навіть в частині заборони користування транспортними засобами.

Встановлені судом обставини.

17.05.2019 року до ЄРДР внесено відомості за №0000050, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженню доручено Слідчому відділом Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області.

04.01.2024р. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2024 задоволено клопотання прокурора, накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_6 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме: транспортний засіб FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_3 -код 3FADP4EJ5GM139382, власником якого є ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу; ключі від запалювання вказаного транспортного засобу. Правовою підставою для застосування арешту майна слідчий суддя визначив забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

21.03.2024р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050 направлено до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Щодо правової підстави застосування арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Факт належності арештованого майна ОСОБА_6 був встановлений ухвалою слідчого судді від 10.01.2024 р. та не заперечується стороною захисту.

04.01.2024 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Частина 5 статті 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Тобто у слідчого судді були наявні правові підстави для застосування арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, суд зазначає, що забезпечення конфіскації майна як виду покарання є самостійною та достатньою підставою для застосування арешту майна, отже відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні та як наслідок відсутність підстав для його забезпечення не може свідчити про те, що застосуванні арешту майна відпала потреба.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи.

На обґрунтування неспіврозмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження захисник посилається на те, що 05.01.2024 року слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_6 . Ю вартість якого перевищує сумму збитків, які підлягатимуть відшкодуванню ОСОБА_6 у разі доведення її вини. Окрім того, автомобіль необхідний Рижій для забезпечення нормальної життєдіяльності, в тому числі для його пересування до місця робити, оскільки остання проживає за межами міста Києва, а працює офіційно у місті Києві.

Як вже зазначалось, забезпечення конфіскації майна як виду покарання є самостійною та достатньою підставою для застосування арешту майна, при цьому приписи КПК України не ставлять застосування вказаної підстави в залежність від сумми збитків, що імовірно підлягатимуть відшкодуванню.

Разом з тим, суд зазначає, що скасування арешту в частині заборони користування вказаним транспортним засобом може призвести до пошкодження арештованого майна, у тому числі неумисного.

Одночасно експлуатація транспортного засобу призводить до природнього зносу вузлів та механізмів, що має наслідком зменшення його вартості.

На переконання суду, на даному етапі судового провадження, накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, не втратило своєї актуальності та є необхідним для виконання завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання суду, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у судовому розгляді корупційних кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, збереження якого має важливе значення для судового розгляду, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час судове провадження у вказаній справі, триває, суд вважає, що арешт вказаного майна не втратив своєї актуальності, а тому заяви є передчасними та задоволенню на теперішній час не підлягають.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 131, 174, 314-316, 369 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 від 19.04.2024 про скасування арешту - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 24 травня 2024 року о 15-40 год.

Суддя ОСОБА_1