ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/185/24 Справа № 703/2411/24 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції Прилуцький Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Смілянської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, з повною загальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, несудимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (кримінальне провадження № 0000455),

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу ВП №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Просив слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці і покладено на нього такі обов`язки: заборонено ОСОБА_6 цілодобово залишати місце фактичного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прибуття за викликом до суду чи іншого уповноваженого органу держави; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не змінювати вказане місце проживання без повідомлення слідчого, прокурора чи суду; утриматися на час досудового розслідування від спілкування з свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Запобіжний захід діє по 17 липня 2024 року включно, але не довше, як до закінчення строку досудового розслідування.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. В той же час, слідчому судді не надано доказів наявності інших ризиків, зазначених в клопотанні слідчого. В судовому засіданні прокурор не обґрунтував, яким чином підозрюваний може перешкоджати розслідуванню у кримінальному провадженню, а також неможливість застосування до нього іншого запобіжного заходу, такого, як домашній арешт, що може запобігти ризикам, зазначеним прокурором у клопотанні. А тому твердження прокурора про існування такого ризику, як можливість переховуватися від слідства і суду є непідтвердженим та передчасним.

Зважаючи на обставини виявлення кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання та міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 , який постійно проживає разом із сім`єю, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, слідчий суддя, врахувавши, що слідчим та прокурором не доведено всіх зазначених в клопотанні ризиків, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважав за можливе у відповідності до ст. 194 КПК України не застосовувати до ОСОБА_6 запобіжний захід в виді тримання під вартою, а застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання оскільки обрання такого запобіжного заходу є законним та справедливим.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Смілянська окружна прокуратура подала скаргу до Черкаського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі прокурор оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України обставини, які необхідно врахувати при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , та які не враховані слідчим суддею:

перебуваючи на волі, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований за однією адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, що вказує на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків;

незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не давали суду показань, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства можуть втратили актуальність;

впливати на свідків можливо не лише при безпосередньому спілкуванні, а й опосередковано, через інших осіб чи за допомогою засобів зв`язку;

продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється оскільки за місцем проживання ОСОБА_6 в гаражному приміщенні на стелажі було виявлено та вилучено 187 набоїв калібру 9x18 мм., 106 набоїв калібру 5,45 мм., корпус гранати РГД-5 - 1 шт., запал до гранати РГД-5 - 1 шт., а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, ОСОБА_6 не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що він буде виконувати покладені на нього слідчим суддею процесуальні обов`язки.

Отже, прокурор вважає, що ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисникаОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Згідно положень ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що 19 травня 2024 року о 00 год. 38 хв. по АДРЕСА_3 , під час поверхневої перевірки працівниками поліції у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено предмет зовні схожий на пістолет.

19 травня 2024 року слідчим відділенням відділу поліції № 2 Черкаського районного управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області по вказаному факту внесено відомості до ЄРДР за № 0000455 від 19.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

19 травня 2024 о 01 год. 15 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_6 було вилучено предмет зовні схожий на пістолет «Макарова» та 7 набоїв калібру 9 мм.

Санкція злочину, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, враховуючи дані, обставини вчинення кримінального правопорушення, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до висновку, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

При обранні конкретного запобіжного заходу до ОСОБА_6 слідчий суддя врахував висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків, на які посилався прокурор, то існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Водночас підстави вважати обґрунтованими існування стосовно підозрюваного інших ризиків, передбачених п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та наведених слідчим у матеріалах клопотання відсутні.

Крім того, прокурором ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; раніше не судимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в певний період часу, оскільки даний запобіжний захід зможе забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Посилання прокурора на той факт, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, та можливість впливати на свідків, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки прокурор вимірює небезпеку можливості переховуватися від правосуддя лише і виключно наявність самої можливості, при цьому не наводячи жодних об`єктивних даних.

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в певний період часу, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора є необґрунтованими та безпідставними, і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Смілянської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3