Справа № 761/8883/24
Провадження № 1-кс/761/6225/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000059 від 12.01.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 3011 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000059 від 12.01.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 3011 КК України, про арешт майна, яке вилучено 05.03.2024 за місцем реєстрації та проживання, у період вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: флеш накопичувач металевий, сріблястого кольору SanDisk, об`ємом 64Gb з номером BN191257493Z, SD0Z93; слот для сім-карти оператора стільникового зв`язку «Київстар», із індивідуальним номером НОМЕР_1 , поліетиленовий пакетик із сім-картою «Водафон» із індивідуальним номером НОМЕР_2 ; пластиковий кейс з двома адаптерами та флеш-накопичувачем «Sony» об`ємом 256 Мв з номером MS-A25601-0J230060638 JAPAN; ноутбук марки «НР», чорно-сірого кольору без батареї для живлення, моделі «Pro Book 4540s» с/н 2CE3241ZXR, product H0V46ES#ACB; Warranty: 1y1y0y; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «XS», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , MEID: НОМЕР_5 , EID НОМЕР_6 ; блокнот червоного кольору із чорновими записами.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 12.01.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 3011 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлений досудовим розслідуванням дату та час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру, відносно малолітньої ОСОБА_6 , який полягав у штучному розвиненні у останньої статевого інстинкту, тобто у порушенні її нормального морального, психологічного та соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість.

Крім того, ОСОБА_5 , у невстановлений органом досудового розслідування день та час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи виниклий умисел, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, маючи на меті умисел на умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту, маючи у власному користуванні та використовуючи ноутбук марки «НР», чорно-сірого кольору, моделі «Pro Book 4540s» с/н 2CE3241ZXR на локальному диску «D» у папці (1), зберігав відеозапис «10yo anal sex and cum.mp4», а також на флеш-накопичувачі «SanDisk» об`ємом пам`яті 64 Gb із індивідуальними номерами BN191257493Z та 8D0X93 зберігав відеозапис «video_2022-02-05_11-55-15.mp4», що містять сцени сексуально-насильницького характеру та жорстокого поводження із малолітніми дітьми, шляхом вчинення насильницьких дій направлених на посягання на статеву недоторканість останніх та приниження особи, які відповідно до міжнародних норм є дитячою порнографією.

16.02.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

05.03.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації ОСОБА_5 , та проживання останнього у період вчинення кримінального правопорушення, в ході якого було виявлено та вилучено майно на яке слідчий просить накласти арешт.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 05.03.2024 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування майна, слідчий просить накласти на вищезазначене майно арешт.

Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, на адресу суду подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує.

Представник власника тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні СУ ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 12.01.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 3011 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 05.03.2024 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 05.03.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000059 від 12.01.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 3011 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 05.03.2024 за місцем реєстрації та проживання, у період вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-флеш накопичувач металевий, сріблястого кольору SanDisk, об`ємом 64Gb з номером BN191257493Z, SD0Z93;

-слот для сім-карти оператора стільникового зв`язку «Київстар», із індивідуальним номером НОМЕР_1 , поліетиленовий пакетик із сім-картою «Водафон» із індивідуальним номером НОМЕР_2 ;

-пластиковий кейс з двома адаптерами та флеш-накопичувачем «Sony» об`ємом 256 Мв з номером MS-A25601-0J230060638 JAPAN;

-ноутбук марки «НР», чорно-сірого кольору без батареї для живлення, моделі «Pro Book 4540s» с/н 2CE3241ZXR, product H0V46ES#ACB; Warranty: 1y1y0y;

-мобільний телефон марки «Iphone» моделі «XS», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , MEID: НОМЕР_5 , EID НОМЕР_6 ;

-блокнот червоного кольору із чорновими записами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1