Справа № 755/4080/24
№ 1-кс/755/954/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора

(в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_3 ,

захисника

(в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сімферополь, АР Крим, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 03.01.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000006 від 03.01.2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто, у пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Як встановлено, у ході досудового розслідування, у період 19-22 лютого 2014 року, РФ, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, у порушення міжнародно-правових норм, у тому числі Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 року та Федеральним Законом Російської Федерації № 42-ФЗ від 02.03.1999), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також, підконтрольних уряду РФ проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також, організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року Російська Федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, а також, придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено, так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням Російської Федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжувався відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи проросійсько налаштованим, з 2014 року активно сприяв та сприяє окупаційній владі РФ на ТОТУ АР Крим.

Зокрема, з 2014 року, ОСОБА_6 , будучи протоієреєм Сімферопольської та Кримської єпархії Української православної церкви Московського патріархату, настоятелем двох храмів, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту окупації Автономної Республіки Крим з боку РФ, з власної ініціативи, добровільно, активно сприяє становленню окупаційної влади РФ на ТОТУ АР Крим, організовує та очолює проведення різних релігійних заходів, метою яких є проведення активної російської пропагандистської діяльності, здійснення впливу на формування інформаційного проросійського простору серед населення АР Крим, а також, на суспільну свідомість мешканців АР Крим шляхом просування проросійських наративів, залучення їх до діяльності мережі проросійських структур, що є складовою частиною внутрішньополітичної стратегії Російської Федерації на окупованих територіях, а також, підтримка збройної агресії РФ проти України.

Крім того, ОСОБА_6 з 2014 року постійно здійснює підтримку окупаційній влади РФ на ТОТУ АР Крим, шляхом безпосередньої участі у функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів окупаційної влади.

Зокрема, з моменту окупації півострова у 2014 році, будучи керівником відділу Сімферопольської та Кримської єпархії по взаємодії з ЗС РФ, правоохоронними органами та іншими силовими структурами окупаційних органів влади, став членом громадської комісії при, так званому « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому, продовжуючи свою діяльність з підтримки окупаційних органів влади, з 31.03.2015 року обраний членом, так званої «Громадської ради МВС по Республіці Крим», з січня 2019 року - член, так званої «Громадської ради Управління лінійної поліції Республіки Крим».

Після відкритого військового вторгнення Російської Федерації в Україну 24.02.2022 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Сімферопольської та Кримської єпархії УПЦ (МП), розташованої за адресою м. Сімферополь, вул. Героїв Аджимушкая, буд. 9/11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на підтримку збройної агресії РФ проти України, очолив створений у лютому 2022 року по благословенню керівника, так званої «Кримської митрополії Російської православної церкви» митрополита Сімферопольського та ОСОБА_7 (громадянина України ОСОБА_7 ) Спеціальний гуманітарний центр Кримської митрополії, основною метою якого є збір та передача матеріальних ресурсів, зібраних під виглядом гуманітарної допомоги, для подальшої доставки на тимчасово окуповану територію України.

У подальшому, 19.04.2023 року, на базі зазначеного центру, створено Благодійний фонд « Спеціальний гуманітарний центр Кримської митрополії » (АР Крим (тимчасово окупована територія), м. Сімферополь, вул. Бела Куна, б.31Б, ОГРП 121 ), виконавчим директором якого призначено ОСОБА_6 .

У період з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року, громадянин України ОСОБА_6 на території очолюваної ним Церкви Державної ікони Божої Матері, розташованій за адресою м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , використовуючи релігійні, медійні та волонтерські потужності Російської православної церкви, організував, серед іншого, під виглядом гуманітарної допомоги, збір засобів захисту, маскувальних сіток, військової форми, медикаментів, опалювальних приладів, спальних мішків, продуктів харчування, предметів гігієни, тощо, для потреб військових формувань Міністерства оборони РФ, які перебувають на тимчасово окупованих територіях України та приймають безпосередню участь у збройній агресії проти України, і в подальшому, використовуючи для прикриття своєї злочинної діяльності автомобільний транспорт з логотипами Сімферопольської та Кримської єпархії, працівниками вказаного центру, у тому числі за участі самого ОСОБА_6 , здійснено з метою передачі зазначених речей та предметів 106 поїздок на тимчасово окуповані території Донецької, Херсонської та Запорізької областей, у ході яких, систематично передавав вказаним військовослужбовцям ЗС РФ зібрані матеріальні ресурси.

Зокрема, ОСОБА_6 , у період часу з 08 до 21 вересня 2022 року, реалізуючи свій злочинний намір з підтримки збройної агресії РФ проти України, на території вищезазначеної церкви, розташованої за адресою АДРЕСА_4 , організував збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ у м. Берислав, Херсонської області , матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , у період часу з 25 до 27 жовтня 2022 року, організував у тій же церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Також, ОСОБА_6 , у період часу з 01 до 03 листопада 2022 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Запорізької та Херсонської областей матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Він же, у період часу з 11 до 17 листопада 2022 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Запорізької та Херсонської областей матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , у період часу з 21 до 29 листопада 2022 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , у період часу з 01 до 11 грудня 2022 року, організував у тій же церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Донецької області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Він же, у період часу з 21 до 30 грудня 2022 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Також, ОСОБА_6 , 4 січня 2023 року особисто здійснив доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Він же, у період часу з 15 до 18 лютого 2023 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Запорізької та Херсонської областей матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Надалі, ОСОБА_6 , у період часу з 22 до 24 лютого 2023 року, особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Запорізької та Херсонської областей матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Також. ОСОБА_6 , у період часу з 02 до 04 березня 2023 року, особисто здійснив доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Він же, у період часу з 13 до 17 березня 2023 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , у період часу з 05 травня до 01 червня 2023 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Також, ОСОБА_6 , у період часу з 26 червня до 03 липня 2023 року, організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , черговий збір та особисто здійснив подальшу доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

Також, ОСОБА_6 , у період часу з 20 до 21 липня та 1 серпня 2023 року особисто здійснив доставку на ТОТ Херсонської області матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

У подальшому, ОСОБА_6 організував у вищевказаній церкві, розташованій за адресою: м. Сімферополь, вул. Бела Куна, буд. 21-А , чергові збори та у періоди часу з 12-15 серпня, 22-28 серпня, 15 вересня, 30 жовтня - 1 листопада, 19-24 листопада, 5-13 грудня 2023 року, особисто здійснив доставку на ТОТ Донецької, Запорізької та Херсонської областей матеріальні ресурси невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ.

При цьому, свою діяльність ОСОБА_6 активно висвітлює у мережі Інтернет.

27 листопада 2023 року ОСОБА_6 був нагороджений медаллю Міністерства оборони Російської Федерації «За веру и служение Отечеству».

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_6 сприяв та сприяє реалізації політики окупаційної влади РФ на тимчасово окупованих територіях АР Крим та м. Севастополя, Донецької, Запорізької та Херсонської областей.

З огляду на викладене, 14.12.2023 року у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, 15.12.2023 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру йому вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто, шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр» у номері № 251 ( НОМЕР_1 ) за 15 грудня 2023 року, а також, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Окрім того, 08.02.2024 року ОСОБА_6 додатково повідомлено про підозру та викликано шляхом направлення відповідного листа з прикріпленням файлів на його сторінку у соціальній мережі «Вконтакте» НОМЕР_2 .

При цьому, ОСОБА_6 на виклики до органу досудового розслідування не з`явився, причини неявки не повідомив.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, у тому числі: рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС 1 відділу ГВ ЗНД 1 управління ГУ СБУ в АРК ОСОБА_9 про виявлення кримінального правопорушення від 09.08.2023 року №76/4/28-820нт, а саме, про виявлення факту вчинення громадянином України ОСОБА_6 пособництва державі-агресору, а саме здійснює доставку провіанту, боєприпасів, одягу військовослужбовцям ЗС РФ, що приймають участь у бойових діях на території Запорізької, Донецької, Херсонської областей, тобто наявність в його діях злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України; повідомленням т.в.о. заступника начальника ГУ - начальника 1 управління СБУ в АР Крим ОСОБА_10 від 09.08.2023 року №76/4/28-821нт про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.111-2 КК України, громадянином України ОСОБА_6 ; відповіддю ДМСУ №6.1-3456/6-22 від 08.07.2022 року на запит слідчого про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сімферополь АР Крим, подав паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , оформлений 16.06.1995 року Київським РВ Сімферопольського МУ ГУМВС України в АР Крим, при оформленні 14.12.2011 року паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 . Станом на 2011 рік місце проживання значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ; особовою карткою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь АР Крим, документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим, а також, паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданого 14.12.2011 року органом 0103, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду від 12.12.2022 року мережі Інтернет, а саме, відеозапису на ресурсі rutube.ru та crimea-eparhia.ru щодо передачі «Говорите правду» від 24.11.2022 року на телеканалі « Крым 24 » на тему «Помощь фронту»; протоколом огляду від 12.12.2022 року мережі Інтернет, а саме, публікації у соціальній мережі «Telegram»» про поїздку ОСОБА_6 з черговим вантажем матеріальних ресурсів до військовослужбовців РФ у зону бойових дій; протоколом огляду від 30.01.2023 року мережі Інтернет, а саме, відеозапису на ресурсі rutube.ru та crimea-eparhia.ru щодо передачі «Говорите правду» від 24.11.2022 року на телеканалі «Крым 24» на тему «Помощь фронту» із виступом ОСОБА_6 про його поїздки у зону бойових дій з вантажами матеріальних ресурсів до військовослужбовців РФ; протоколом огляду від 15-16.02.2023 року мережі Інтернет, а саме публікацій, відеозаписів та фотозображень у соціальній мережі «Telegram»» про поїздки ОСОБА_6 у зону бойових дій з черговими вантажами матеріальних ресурсів до військовослужбовців РФ; протоколом огляду від 04.04.2023 року мережі Інтернет, а саме публікацій, відеозаписів та фотозображень у соціальній мережі «Telegram»» про поїздки ОСОБА_6 у зону бойових дій з черговими вантажами матеріальних ресурсів до військовослужбовців РФ; протоколом огляду від 04.04.2023 року мережі Інтернет, а саме відеозапису на ресурсі rutube.ru та crimea-eparhia.ru щодо передачі «Говорите правду» від 24.11.2022 року на телеканалі «Крым 24» на тему «Помощь фронту» із виступом ОСОБА_6 про його поїздки у зону бойових дій з вантажами матеріальних ресурсів до військовослужбовців РФ; висновком експерта від 02.05.2023 року № СЕ-19/102-23/7199-ФП судової портретної експертизи про те, що на кадрах відеозаписів передачі «Говорите правду» від 24.11.2022 року на телеканалі «Крым 24» на тему «Помощь фронту» із виступом ОСОБА_6 та відеофайлах і фотозображеннях у соціальній мережі «Telegram»» про поїздки ОСОБА_6 у зону бойових дій, а також фотозображенні з особової картки громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна і та ж особа; висновком експерта від 19.07.2023 року № СЕ-19/102-23/8916-ВЗ судової експертизи відео-, звукозапису, про те, що голос та мовлення особи, які зафіксовано у відеофонограмі із файлу, отриманому в ході огляду соціальної мережі «Telegram»» про поїздки ОСОБА_6 у зону бойових дій, належать громадянину ОСОБА_6 ; відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого від 29.01.2023 року про те, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сімферополь АР Крим, перебуває на ТОТУ АР Крим та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Тобто, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто у пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

05 січня 2024 року, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та його місцезнаходження невідоме, його оголошено в розшук.

На даний час, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу (відповідь від 29.01.2024 року на доручення слідчого).

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також, використовуючи знайомство та різноманітну залежність від нього свідків у даному провадженні, перебування свідків на окупованій Російською Федерацією частині території України, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив, у тому числі, і в способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 продовжує здійснювати пособництво державі-агресору, а саме добровільно збирає, готує та передає матеріальні ресурси представникам держави-агресора, її збройним формуванням, про що постійно висвітлює на своїх сторінках в соціальних мережах «Вконтакте» та «Telegram», сторона обвинувачення вбачає наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким), вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що він переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків чи продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється, а також, іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього не вбачається.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому та зазначив, що на даний час, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 не з`являється на виклики до органу досудового розслідування та може переховуватись, зокрема, наразі, перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується матеріалами, долученими до клопотання. Також, ОСОБА_6 може впливати на свідків з метою зміни їх показань, зокрема, продовжує займатися незаконною діяльністю. Таким чином, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, зазначивши, що стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що його підзахисний переховується від органу досудового розслідування, зокрема, останній не змінював свого місця проживання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 03.01.2024 року за № 0000006 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

14 грудня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0000057 від 21.04.2022 року, з якого, згідно постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 03.01.2024 року, виділені матеріали кримінального провадження № 0000006 від 03.01.2024 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 251 ( НОМЕР_1 ) від ІНФОРМАЦІЯ_5 та 15.12.2023 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 20.12.2023 року, 21.12.2023 року та 22.12.2023 року про виклик його до слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим також опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження № 251 (7649) від 15.12.2023 року та 15.12.2023 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Зокрема, 08.02.2024 року ОСОБА_6 додатково повідомлено про підозру та викликано шляхом направлення відповідного листа з прикріпленням файлів на його сторінку у соціальній мережі «Вконтакте» НОМЕР_2 .

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 05.01.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який добровільно погодився на співпрацю з представниками окупаційної влади, має стійкі зв`язки з представниками окупаційної адміністрації, у той же час, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не виїхав з неї до теперішнього часу та не з`явився на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_6 переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення підозрюваним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: