УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 Справа №607/17343/21 Провадження №1-кп/607/249/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представників потерпілих

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0002430 від 19 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року),-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_12 подав клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого до нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року у виді застави, на особисте зобов`язання. Сплачені за нього кошти застави просить повернути заставодавцям. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на його належну процесуальну поведінку та негативний вплив на фінансове становище заставодавців введення воєнного стану на території України, а також стан їх здоров`я.

Крім цього, заставодавець ОСОБА_17 звернувся із клопотанням про повернення застави внесеної за обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року, в розмірі 148 000 (сто сорок вісім тисяч) гривень. В обґрунтування клопотання посилається на своє скрутне фінансове становище, зумовлене введенням військового стану в Україні та ускладненням із працевлаштуванням, оскільки відповідно до пенсійного посвідчення, виданого 11.01.2023 року, останній є інвалідом ІІІ групи. Крім цього, зазначає, що усі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє, до часу поки діє ухвала та діє строк, який визначений у ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги те, застосований до ОСОБА_12 запобіжний захід не продовжувався, внаслідок чого дія цього запобіжного заходу, а саме застави, в рамках даного кримінального провадження припинилася, тому дане клопотання про повернення застовадавцю внесеної грошової застави підлягає до задоволення.

Також, заставодавець ОСОБА_18 звернувся із клопотанням про повернення застави внесеної за обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року, в розмірі 148 000 (сто сорок вісім тисяч) гривень. В обґрунтування клопотання посилається на своє скрутне фінансове становище, зумовлене важкою хворобою та смертю його дружини ОСОБА_19 , що полягало в понесенні значних витрат на лікування, а також погіршенням стану його здоров`я. Крім цього, зазначає, що усі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє, до часу поки діє ухвала та діє строк, який визначений у ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги те, застосований до ОСОБА_12 запобіжний захід не продовжувався, внаслідок чого дія цього запобіжного заходу, а саме застави, в рамках даного кримінального провадження припинилася, тому дане клопотання про повернення застовадавцю внесеної грошової застави підлягає до задоволення.

Також, заставодавець ОСОБА_20 звернувся із клопотанням про повернення застави внесеної за обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року, в розмірі 148 000 (сто сорок вісім тисяч) гривень. В обґрунтування клопотання посилається на своє скрутне фінансове становище, зумовлене введенням військового стану в Україні та зміною його сімейного стану, оскільки тепер він є батьком трьох малолітніх дітей. Крім цього, зазначає, що усі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє, до часу поки діє ухвала та діє строк, який визначений у ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги те, застосований до ОСОБА_12 запобіжний захід не продовжувався, внаслідок чого дія цього запобіжного заходу, а саме застави, в рамках даного кримінального провадження припинилася, тому дане клопотання про повернення застовадавцю внесеної грошової застави підлягає до задоволення.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заявлених клопотань.

Представники потерпілих підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_7 підтримав заявлені клопотання з мотивів, які у них викладених та просив їх задовольнити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

При вирішенні клопотання суд виходить з того, що за змістом ч.ч. 1-2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №0002430, із врахуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень.

22 грудня 2020 року заставодавцями внесено грошові кошти в якості застави, визначеної вказаною ухвалою суду підозрюваному ОСОБА_12 у загальному розмірі 630 600 грн. на відповідний розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області за наданими реквізитами.

Також, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_12 , із врахуванням скрутного матеріального становище заставодавців, підтвердженого належними доказами, зменшено розмір застави до 482600 гривень.

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності і обставини зазначені у вказаній нормі Закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Звертаючись до суду з даними клопотаннями, особами не наведено жодних доказів того, що обставини, які існували на момент обрання запобіжного заходу, змінилися, наявні на той момент ризики зменшились або зникли.

Обвинувачений ОСОБА_12 дотримується умов застосованого запобіжного заходу у виді застави, що свідчить про дієвість саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, такий запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже, в ході розгляду даного клопотання судом встановлено, що ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді застави продовжують існувати та не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризам.

Також, заставодаці вважають, що, оскільки закінчився строк дії ухвали, запобіжний захід у виді застави припинив свою дію.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строку дії застави як запобіжного заходу не передбачено.

Також, суд бере до уваги, що відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згоди.

Тобто, посилання заставодаців на положення ч.11 ст.182 КПК України є передчасними і необґрунтованими, оскільки вони підлягають застосуванню у випадку завершення кримінального провадження (ухвалення вироку, закриття кримінального провадження), за відсутності підстав для звернення застави в дохід держави, скасування та/або зміни застави на інший запобіжний захід.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці, однак не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому, після внесення грошових коштів у якості застави за підозрювану особу строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу діє до моменту прийняття остаточного рішення, оскільки відповідно до ст.182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії.

Окрім того, запобіжні заходи, у тому числі застава, застосовуються для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених ухвалою судді відповідно до ч.5 ст.194 КПК України та передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 7ст. 42 КПК України.

Також суд звертає увагу, що внесення застави за ухвалою слідчого судді було правом заставодавця, яке не обумовлювалося ні строком дії застави, ні обов`язком держави повернути її на першу вимогу, а тому доводи заставодавців щодо необхідності повернення застави в зв`язку із безпідставністю подальшого знаходження його грошових коштів на депозитному рахунку Державної судової адміністрації України судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні заявлених клопотань слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-177, 182, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов`язання та повернення застави заставодацям відмовити.

У задоволенні клопотань заставодаців ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 про повернення застави відмовити.

Головуючий суддя ОСОБА_1