Справа №: 343/56/24
Провадження №: 1-кп/343/56/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду ІваноФранківської області матеріали кримінального провадження №1-кп/343/56/24, внесеного до ЄРДР за № 0000365 від 07.09.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Синичів, Долинського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, працюючого трактористом у ТОВ "Салюс Груп", одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.240 КК України,

з участю: прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене на об`єктах природно-заповідного фонду за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Ст. 6 Закону України «Про надра» визначено, що корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» - природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» - до природно-заповідного фонду України окрім іншого належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно ст. 5 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» - завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Ч. 6 ст. 9-1 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів.

У відповідності до рішення Івано-Франківської обласної ради від 15.07.1993, з метою збереження мальовничої гірської річки Східних Карпат, ріка Свіча з притокою Мізунькою, відноситься до об`єкту природно-заповідного фонду, тобто включена до ландшафтного заказника місцевого значення «Ріка Свіча з притокою Мізунькою».

У порушення вказаних вимог чинного законодавства України, ОСОБА_3 на початку вересня 2023 року, вирішив здійснити незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єкті природно-заповідного фонду, вступивши в злочинну змову із невстановленою органом досудового розслідуванням особою.

Для реалізації злочинного наміру ОСОБА_3 та невстановлена органом досудового розслідуванням особа, взяли в користування автомобіль марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 та навантажувач ТАКЕUCHI, ТВ175, номерний знак НОМЕР_2 .

07 вересня 2023 року вранці (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось) ОСОБА_3 , з метою реалізації спільного із невстановленою органом досудового розслідуванням особою злочинного наміру, на автомобілі марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до річки Мізунька, що протікає в АДРЕСА_1 .

У цей же час, згідно попередньої домовленості, на зазначене місце прибула невстановлена органом досудового розслідуванням особа, яка за допомогою сідлового тягача Renault 480, номерний знак НОМЕР_3 привезла навантажувач ТАКЕUCHI, ТВ175, номерний знак НОМЕР_2 .

У подальшому, цього ж дня, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єкті природно-заповідного фонду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що річка ОСОБА_7 відноситься до природно-заповідного фонду і видобування корисних копалин заборонено, умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою органом досудового розслідуванням особою, незаконно видобув із русла річки Мізунька, що протікає в АДРЕСА_1 , піщано-гравійну суміш, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1370, належить до корисних копалин загальнодержавного значення, а саме за допомогою ковша навантажувача ТАКЕUCHI, ТВ175, номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена органом досудового розслідуванням особа, із русла вищезазначеної річки здійснив забір піщано-гравійної суміші, яку завантажив на кузов автомобіля марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , та яку мали намір використати для власних потреб, чим спричинили збитки державі на суму 13129,2 грн.

07 вересня 2023 року близько 12 год. ОСОБА_3 під час перевезення незаконно видобутої піщано-гравійної суміші автомобілем марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 був зупинений працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому визнав повністю, та надав суду показання про те, що він проживає в АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_8 07 вересня 2023 року він, автомобілем марки ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , приїхав до русла річки

Мізунька, що в с.Вишків, Калуського району, щоб набрати шутру для підсипки ям на дорозі неподалік свого господарства . На березі річки він побачив екскаватор , який щось копав в руслі річки. Він попросив незнайомого йому екскаваторника, щоб той насипав йому ковш шутру на кузов автомобіля . Екскаваторник насипав в кузов автомобіля два ковші шутру і він поїхав до свого господарства. Він не мав наміру використати цю гравійну суміш для своїх потреб, чи продати її, а мав намір підсипати нею дорогу загального користавання По дорозі він був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього автомобіль з гравійною сумішшю. Винним себе визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати. Заподіяні збитки в сумі 13 129 грн, він відшкодував в добровільному порядку, про що долучає відповідну квитанцію. Автомобіль марки ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 , яким він перевозив шутер, належить ОСОБА_9 , жителю с.Мошківці Калуського району. Цей автомобіль приблизно 5 років назад він взяв в ОСОБА_10 для користування і подальшого викупу. Автомобіль був поламаний. Він відремонтував його, та з того часу ним користується. До цього часу автомобіль у ОСОБА_9 він не викупив.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, є послідовними і логічними, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ОСОБА_3 , змісту обставин кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не не оспорює фактичні обставини справи , які вказані в обвинувальному акті, учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч.3 ст.240 КК України, оскільки він вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене на об`єктах природно-заповідного фонду, за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61), проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.72), позитивно характеризується з місця проживання (а.с. 71,76) та по місцю роботи в ТОВ "Салюс Груп" (а.с.77) ,раніше несудимий (а.с.73), в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує (а.с.74).

Згідно з досудової доповіді начальника сектору Калуського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» ОСОБА_11 від 25.01.2024 - ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку Калуського РС №1 виконання покарання ОСОБА_3 в громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на останнього обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.29-31).

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 , передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд

вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснює, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, а також роз`яснень, наведених у вищезазначені постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (п.8), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Суд, призначаючи покарання , необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується з місяця проживання та роботи, добровільно відшкодував заподіяну шкоду ( квитанція від 08.02.2024 а.с.75).

Обставин, які обтяжують покарання в судовому засіданні не здобуто.

Суд, враховуючи особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення, мету з якою вчинено даний злочин, розмір заподіяної шкоди, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутність обставин які обтяжують покарання та враховуючи досудову доповідь Калуського РС №1 філії ДУ « Центр пробації в Івано-Франківській області», з якої слідує, що орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства, тому відносно нього слід обрати покарання із застосуванням ст. 69 КК України , призначивши більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч.3 ст.240 КК України, у вигляді штрафу.

На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , та буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного кримінально протиправного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням .

В ході досудового слідства по справі проведено судову експертизу фахівцями науково-

дослідного експертно-криміналістичного центру. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с.60) встановлено, що витрати на проведення судової експертизи грунтів № СЕ-19/109-23/10627-ФХД від 10.10.2023, становить 2868.00 гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 під час розгляду провадження у суді не обирався та клопотань про його обрання не поступало.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франкіської області від 13 вересня 2023 року накладено арешт на вилучені під час проведення огляду місця події 07.09.2023 року п`ять взірців сипучої речовини, ззовні схожої на піщано-гравійну суміш, які поміщено в спец.пакети: WAR1867694, WAR1867695, WAR1867700, WAR1867696, WAR1867697, та наступні транспортні засоби:

-марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно інформації територіального сервісного центру НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с.Мошківці Калуського району Івано-Франківської області;

-марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_5 , власницею якого згідно інформації територіального сервісного центру НОМЕР_4 є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька с.Вишків Калуського району Івано-Франківської області;

-навантажувач з надписом «TAKEUCHI, ТВ175», державний номерний знак НОМЕР_2 , інформація про власника якого відсутня;

-сідловий тягач марки «RENAULT 480», державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ПП «Зелений гай», що знаходиться в АДРЕСА_2 , визначивши місцем зберігання вказаних транспортних засобів територію господарського двору відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованими транспортними засобами осіб, які наділені правами на вищевказані дії (а.с.50-51).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року в справі № 344/18542/23 , скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду від 13.09.2023 року у справі №343/2225/23 у кримінальному провадженні №0000365, що внесене до ЄРДР 07.09.2023, в частині правомочності користування на:

- навантажувач з надписом «TAKEUCHI, ТВ175», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_13 (Свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_6 від 15.01.2020 );

- сідловий тягач марки «RENAULT 480», державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ПП «Зелений гай», що знаходиться в АДРЕСА_2 , які було вилучено під час проведення огляду місця події 07.09.2023 року.

Передано ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю с. Новоселиця Вигодського ТГ Калуського району, як власнику та законному володільцю/користувачу:

- навантажувач з надписом «TAKEUCHI, ТВ175», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_13 (Свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_6 від 15.01.2020 року);

- сідловий тягач марки «RENAULT 480», державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ПП «Зелений гай» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 ) (а.с.52-55).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року в справі № 344/18542/23, скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду від 13.09.2023 на автомобіль марки «Урал», державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 , в частині заборони права користування зазначеним транспортним засобом (а.с.56).

Питання про скасування арешту суд вирішує відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України та враховує міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому, майно, на яке накладено арешт, яке не підлягає спеціальній конфіскації.

Постановою про виділення матеріалів досудових розслідувань Івано-Франківської обласної прокуратури від 28.12.2023 виділено з кримінального провадження №0000365 в окреме провадження матеріали щодо виявлення в транспортному засобі, а саме: в кузові автомобіля марки Урал д.н.з. НОМЕР_5 сипучу речовину ззовні схожу на піщано-гравійну суміш, а також навантажувач з надписом TAKEUCHI, ТВ175 д.н.з. НОМЕР_2 , сідловий тягач марки «RENAULT 480», д.н.з. НОМЕР_3 та зареєстровано в ЄРДР (а.с.47-48)

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124,349,368,373, 374, 381, 382,394 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 240 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 3 статті 240 КК України, у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи грунтів № СЕ-19/109-23/10627-ФХД від 10.10.2023 у розмірі 2868.00 гривень.

Запобіжний захід - не обирався.

Цивільний позов - не заявлявся.

Після набрання вироком законної сили:

скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду від 13.09.2023 по справі №343/2225/23 на вилучені під час проведення огляду місця події 07.09.2023 року п`ять взірців сипучої речовини, ззовні схожої на піщано-гравійну суміш, які поміщено в спец.пакети: WAR1867694, WAR1867695, WAR1867700, WAR1867696, WAR1867697 та транспортний засіб марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно інформації територіального сервісного центру НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с.Мошківці Калуського району Івано-Франківської області.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

п`ять взірців сипучої речовини, ззовні схожої на піщано-гравійну суміш, які поміщено в спец.пакети: WAR1867694, WAR1867695, WAR1867700, WAR1867696, WAR1867697 - знищити;

автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно інформації територіального сервісного центру НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 повернути законному користувачу - ОСОБА_3 .

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: