Справа № 626/1850/24
Провадження № 1-кс/626/789/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

10 травня 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження за №0000531 від 09.05.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українка, громадянка України, офіційно не працююча, з середньою освітою, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

- яка підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до поданого клопотання Заостровних ОСОБА_7 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішила вчинити кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.05.2024 року, та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, в порушення «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, з метою подальшого збуту незаконно придбала у невстановленої особи психотропну речовину. Вказану психотропну речовину ОСОБА_4 незаконно зберігала в розфасованих полімерних пакетах за місцем свого проживання в спальній кімнаті та у літній кухні за адресою: АДРЕСА_1 з метою її подальшого незаконного буту. Так, 09.05.2024 року в період часу з 06:00 год. до 09:50 год. за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено 250 (двісті п`ятдесят) полімерних пакетів з речовиною кристалічного походження білого кольору та 3 пакунки з кристалічною речовиною. Вилучена кристалічна речовина у своєму складі містить психотропну речовину - метамфетамін, яку ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Таким чином, Заостровних ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- фактичними даними відображеними в протоколі обшуку від 09.05.2024, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено 250 (двісті п`ятдесят) полімерних пакетів з речовиною кристалічного походження білого кольору та 3 пакунки з кристалічною речовиною, а також ноутбук «Lenovo 81D1», мобільний телефон ТМ «Samsung DUOS», мобільний телефон «Samsung», записна книжка, електронні ваги у кількості 3 штуки, фасовочний матеріал та приладдя для пакування наркотичних (психотропних) речовин, які використовувались як знаряддя злочинної діяльності;

- Іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

09.05.2024 о 12:46год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та 10.05.2024 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307КК України.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, перешкоджати встановлення істини по справі, а тому наявні підставидляобрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від 4 до 8 років.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

2.Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ст.177 КПК України). Не застосувавши запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі у підозрюваного буде можливість та доступ до заборонених до цивільного обігу предметів, які наразі не встановлені та знищити їх або сховати.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), тобто надавати інформацію по даному кримінальному провадженню стороннім особам та ввести в оману орган досудового розслідування для затримки проведення досудового розслідування.

4.Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), ув`язку з тим, що остання не має постійного місця роботи, сталого доходу, міцних соціальних зв`язків є підстави вважати, що остання може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збутом психотропних речовин.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, що також впливає на його майновий стан, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самої підозрюваної, яка просила обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, пославшись на те, що вона ніяких активних дій не приймала, а тільки розфасовувала на дрібні пакетики, крім того вона нещодавно перенесла серйозну операцію на серці, для відновлення після якої їй потрібен спокій, певні постійні медичні процедури та ліки, думку захисника, яка теж просила обрати підзахисній міру запобіжного заходу у вигляду цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного.

09.05.2024 о 12:46год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та 10.05.2024 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307КК України.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що на даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.307 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може:

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 офіційно не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, є певні ризики, що остання зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, або вчинити інший злочин, в зв`язку з чим з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, йому необхідно обрати міру запобіжного заходу.

При цьому відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В ході дослідження даних про особу підозрюваної встановлено, що він раніше судимий, на даний час не працює, однак підробляє по найму, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце реєстрації та проживання, будь-яких негативних характеристик на підозрюваного, в матеріалах клопотання не мається.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

У рішенні ЄСПЛ «В. проти Швейцарії» зазначено, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання» її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти («В. проти Швейцарії» (W v Switzerland), 14379/88, 26.01.1993). В своєму рішенні у справі «Адамяк проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03, 19.12.2006) Суд нагадує, що в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Окрім того, згідно сталої судової практики, слідчий суддя, суд при розгляді клопотання та вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (п.9 ч.1 ст.178 КПК). Відповідні дані підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні поданого клопотання, оскільки впливають на достовірність підстав (ризиків) для застосування того чи іншого виду запобіжного заходу.

Також слідчий суддя(суд), суд повинен ураховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.1098 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Реалізуючи положення ч.5 ст.199 КПК, слідчий судця, а також суд відповідно до ч.3 ст.331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Прокопенко проти України», від 5.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»). Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Крім того, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала в повному обсязі та пояснила, що їй нещодавно зробили складну операцію на серці, яка коштувала дуже великих коштів і для того щоб підтримувати серце в належному стані їй потрібні постійні процедури у лікаря для дорогі ліки. Про це якось в спільній розмові дізнався друг його сина і запропонував заробити гроші на відновлення після операції, шляхом фасування наркотиків, а саме він пояснив що буде приносити великий пакет, а вона повинна його розфасувати на маленькі пакетики, а потім він їх буде забирати. Оскільки в зв`язку з хворобою на серці та перенесеною операцією у неї не було коштів на відновлення після операції та на реабілітацію потрібні дорогі ліки, а також можливості влаштуватися на роботу, то вона і погодилась на пропозицію знайомого сина. Цей чоловік тільки кілька разів приносив пакети, які вона розфасовувала, після чого він приходив і забирав їх, особисто вона нікому не реалізовувала ці наркотичні засоби, а тільки розфасовувала та віддавала тому ж самому чоловіку, які і їх приносив. 09.05.2024 року коли почався обшук, вона добровільно сама показала та видала все що в неї було, всі наркотичні засоби та приладдя для їх розфасовки. В скоєному розкаюється та просить врахувати її майже пенсійний вік, її стан здоров`я після перенесеної операції, а також що вона раніше не судима та пішла на такий шаг для врятування свого життя про що дуже шкодує.

Поряд з цим, відповідно до матеріалів справи та додатково наданих документів, стороною захисту, було встановлено, що ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, розкаюється у скоєному; на початку обшуку добровільно показала та видала наявні у неї наркотичні засоби; раніше не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягалася; має постійне місце мешкання, де мешкає тривалий час; має майже пенсійний вік. Відповідно до наданої медичної документації ОСОБА_4 тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Криворізька МЛК №2» КМР кардіологічне відділення, де перенесла складну операцію на серці. В цьому закладі та аналогічних кардіологічних закладах, остання періодично перебуває останні кілька років. Відповідно до висновку лікаря-спеціаліста від 03.05.2024 року ОСОБА_4 після перенесеної операції на серці потребує постійного нагляду лікарів, а саме; контроль АД, нагляд у кардіолога за місцем мешкання, ЄКГ контроль 1-2 рази на тиждень; контроль у відділенні кардіології кожні три місяці; постійний циклічний прийом ліків.

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням положень ч.4 ст.194 КПК України, даних про особу підозрюваної, стану її здоров`я, підтримка якого в умовах СІЗО може бути не ефективною, приходить до висновку про можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином слідчий суддя вважає за можливо обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

При цьому в судовому засіданні було встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим слідчий суддя обирає підозрюваній цілодобовий домашній арешт, за місцем її мешкання.

Поряд з цим, оскільки ОСОБА_4 потребує постійного догляду та проходження певних процедур в медичних закладах, то слідчий суддя робить виключення цілодобового домашнього арешту, в разі термінової необхідності відвідування медичного закладу з обов`язковим повідомленням відповідальної особи, яка буде контролювати домашній арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000531 від 09.05.2024 року- задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- знаходитись на території домоволодіння в якому вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку дії даної ухвали - цілодобово, за виключенням термінової необхідності відвідування медичного закладу.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваною ОСОБА_4 ухвали суду покласти на відділення поліції №4 КРУП (Саксаганський район) м.Кривий Ріг.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня її винесення, тобто діє до 10 липня 2024 року.

Підозрювану ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду, негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Після проголошення даної ухвали, підозрювана ОСОБА_4 зобов`язана невідкладно (в межах робочого часу) з`явитися до відповідальної особи органів внутрішніх справ для постановлення на облік.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1