печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7654/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000726 від 26.09.2023,

В С Т А Н О В И В :

16.02.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, згідно вимог якого, останній проситьнакласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 78,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15008515).

Мотивуючи подане клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, маючи вищу юридичну освіту, будучи у період з 2008 по 2014 рік працівником Донецького апеляційного адміністративного суду, достеменно знаючи про факт окупації території Донецької області збройними силами російської федерації, а також, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, будучи обізнаним про те, що місто Донецьк та Донецька область є невід`ємною складовою частиною України, діючи всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, підтримуючи агресію російської федерації на території України, діючи умисно, усвідомлюючи, що вказаний незаконно створений терористичною організацією «орган» не відноситься до системи органів виконавчої влади, визначеної Конституцією України та іншими законодавчими актами України, 27 грудня 2018 року добровільно зайняв посаду так званого «першого заступника Міністра юстиції донецької народної республіки», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, яку обіймав до 09 лютого 2023 року.

Надалі, починаючи з 27 грудня 2018 року і до 09 лютого 2023 року ОСОБА_4 , займаючи посаду так званого «першого заступника Міністра юстиції донецької народної республіки» та виконуючи функції за цією посадою, організаційно сприяв діяльності терористичної організації «ДНР».

Відповідно до відведеної ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання покладених функцій, ОСОБА_4 з власної ініціативи, шляхом здійснення своїх повноважень так званого «першого заступника міністра юстиції ДНР» як безпосередньо так і через підпорядковані його структурні підрозділи незаконно створеного органу, забезпечував стійкість та керованість терористичної організації «ДНР».

Реалізуючи, свій злочинний умисел, спрямований на участь та сприяння діяльності терористичної організації, перебуваючи у прямому підпорядкуванні керівництва терористичної організації «ДНР» та виконуючи функції за посадою, ОСОБА_4 , діючи відповідно до відведеної йому ролі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, забезпечував контроль виконання наказів «міністра юстиції ДНР», приймав участь у складі делегацій «міністерства юстиції ДНР», здійснював підписання наказів, меморандумів, очолював делегації, проводив робочі зустрічі «міністерства юстиції ДНР» та інші дії, які сприяли діяльністі терористичної організації.

При цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що терористична організація, учасником та керівником якої він був, перебуваючи на посаді так званого «першого заступника міністра юстиції ДНР», діє на території України незаконно, що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки; залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

В результаті діяльності терористичної організації «ДНР» на території Донецької області було спричинено загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, викрадено майно фізичних та юридичних осіб в особливо великому розмірі, таким чином умисні дії членів терористичної організації призвели до тяжких фізичних та моральних страждань значної частини населення України.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_4 , у період часу з 27 грудня 2018 року і до 09 лютого 2023 року займаючи посаду так званого «першого заступника Міністра юстиції донецької народної республіки», під час здійснення збройної агресії російської федерації проти України, здійснював інформаційну діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямовану на підтримку держави-агресора та окупаційної адміністрації, за відсутності ознак державної зради, та брав активну участь у таких заходах в якості так званого «першого заступника міністра юстиції ДНР».

Так у березні 2022 року ОСОБА_4 , достеменно розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою інформаційної підтримки держави-агресора та формування у громадян думки щодо законності органів, створених її окупаційною адміністрацією на території Донецької області, перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, здійснив виступ щодо забезпечення роботи «міністерства юстиції ДНР» на звільнених територій міста Мангуш та Володарське Донецької області від Збройних сил України.

Вказане звернення 18.03.2022 оприлюднено на сайті «мінітерства юстиції ДНР» за посиланням Вказане звернення 14.04.2022 невстановленими особами оприлюднено на сайті «мінітерства юстиції ДНР» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 із заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Крім того, у квітні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 14.04.2022, ОСОБА_5 , достеменно розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою інформаційної підтримки держави-агресора та формування у громадян думки щодо законності органів, створених її окупаційною адміністрацією на території Донецької області, перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, у форменому одязі зеленого кольору із символікою «Z», здійснив виступ щодо передачі війсковослужбовцям «народної міліції ДНР», які приймають участь у бойових діях, гуманітарної допомоги, яку зібрали співробітники «міністерства юстиції ДНР» (продуктів харчування, засобів гігієни, матрасів), закликаючи надавати у подальшому таку підтримку вказаним військовослужбовцям.

Вказане звернення 14.04.2022 невстановленими особами оприлюнено на сайті «мінітерства юстиції ДНР» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 із заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Відеозапис вказаного звернення ОСОБА_4 невстановленими особами опубліковано на загальнодоступному відеохостингу «YouTube» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5

У подальшому, у травні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 26.05.2022, ОСОБА_4 , достеменно розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою інформаційної підтримки держави-агресора та формування у громадян думки щодо законності органів, створених її окупаційною адміністрацією на території Донецької області, перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, у форменому одязі зеленого кольору, здійснив публічний виступ щодо передачі військовослужбовцям «ДНР» у м. Ясинувата Донецької області партії гуманітарної допомоги, зібраної співробітниками «міністерства юстиції ДНР».

Вказане звернення 26.05.2022 оприлюнено на сайті «мінітерства юстиції ДНР» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 із заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Відеозапис вказаного звернення ОСОБА_4 невстановленими особами опубліковано на загальнодоступному відеохостингу «YouTube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

30.01.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України (карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої), ч. 5 ст.111-1 КК України (карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої), ч. 6 ст. 111-1 КК України (карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої).

Слідчий вказує, що незастосування арешту на зазначений об`єкт нерухомого майна та транспортні засоби, які належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 може призвести до їх відчуження та настання інших наслідків, які можуть перешкодити конфіскації майна як виду покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Представник сторони обвинувачення подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000726 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. ч. 5, 6 ст. 111-1 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Київської обласної прокуратури.

30.01.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України (карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої), ч. 5 ст.111-1 КК України (карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої), ч. 6 ст. 111-1 КК України (карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої).

У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Донецьк, та не з`являється без поважних причин на виклик прокурора, останнього 13.02.2024 органом досудового розслідування оголошено в розшук.

Згідно з частиною 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкції ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України передбачають покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відтак, наявні підстави з якими законодавець пов`язує вирішення питання щодо арешту майна підозрюваної особи.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підозрюваному ОСОБА_4 на праві власності належить: житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 78,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15008515).

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно зазначене, дозволивши його використання та заборонивши відчуження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 78,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15008515).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6