КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1612/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

07 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002688 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Абакан, Краснодарського краю, рф., громадянки України, заміжньої зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023 клопотання захисника ОСОБА_10 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , - задоволено.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 289 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002688 від 11.11.2016, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про кримінальне провадження № 0002688 внесені 11.11.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 12.11.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 30.12.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 01.08.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 09.12.2018 за ч. 3 ст. 289 КК України, 20.12.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 07.06.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, 22.11.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 22.11.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України. Тобто, відомості про кримінальне провадження № 0002688 внесені11.11.2016, тобто до внесення змін до ст. 294 КПК України.

13.04.2018 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0010839 від 09.12.2017 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

27.11.2018 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002688 від 11.11.2016 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У зв`язку з розшуком підозрюваної 29.11.2018 досудове розслідування у кримінальному провадженні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України зупинено.

У подальшому, 06.12.2018 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено та зупинено 07.12.2018.

05.06.2019 досудове розслідування відновлено та цього ж дня зупинено.

02.04.2019 досудове розслідування відновлено та цього ж дня зупинено.

29.09.2020 його відновлено у зв`язку із встановленням місця знаходження підозрюваної.

09.10.2020 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002688 та №0010839 об`єднано в одне провадження під № 0002688.

09.10.2020 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 визначено загальний строк в досудовому розслідуванні в об`єднаному кримінальному провадженні № 0002688 один місяць і п`ять днів.

02.11.2020 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 строк досудового розслідування кримінального провадження № 0002688 продовжено до 6 місяців.

03.03.2021 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 строк досудового розслідування кримінального провадження № 0002688 продовжено до 9 місяців.

29.04.2021 ОСОБА_7 повідомлено про заміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 289 КК України.

30.04.2021 прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 надано доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до відомостей, що містяться у протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, ОСОБА_7 завершила ознайомлення з матеріалами досудового розслідування 30.07.2021

В подальшому, 26.08.2021 слідчим відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національно поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури складено та затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 190 КК України.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КПК України в редакції, яка діяла з дня набрання чинності Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «про прокуратуру» до 16 березня 2018 року, передбачалося, що якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п.п.2 та 3 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником; до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками.

Отже, продовження строків досудового розслідування злочинів здійснювалося лише прокурорами різних рівнів.

Із 16 березня 2018 року введені в дію положення ст. 294 КПК у редакції Закону № 2147-VIII, відповідно до яких, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII).

Таким чином, у законі чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

У подальшому Згідно із Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII) ч. 3 ст. 294 КПК викладено у наступній редакції: «Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьохмісяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками».

Таким чином, з набранням чинності Законом № 2617-VIII, який діє з 01 липня 2020 року (по теперішний час), в частині врегулювання порядку продовження строків досудового розслідування злочинів набула чинності нова редакція ч. 3 ст. 294 КПК, відмінна від положень процесуального закону в редакції Закону № 2147-VІІІ, який діяв з 16 березня 2018 року до 01 липня 2020 року.

Згідно вимог ст.294 КПК України, в редакції станом на момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а саме 27.11.2018, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Таким чином, вказаною нормою передбачено право прокурора вирішувати питання щодо продовження строків досудового розслідування лише на строк до трьох місяців, в усіх інших випадках(до 6 та до 12 місяців), такі строки продовжуються виключно слідчим суддею.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, своїми постановами строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002688 було продовжено першим заступником прокурора м. Києва та заступником Генерального прокурора, що не узгоджується з вимогами ст.294 КПК України.

До 03.11.2020 р., тобто до закінчення строку досудового розслідування, ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування не була постановлена.

А відтак, оскільки у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався у порядку передбаченому КПК України і не зупинявся, а ОСОБА_7 не підозрювалась у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, суд першої інстанції дійшов висновку, що кримінальне провадження, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягає закриттю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали, допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002688 від 11.11.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що за результатами підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0002688 від 11.11.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України, суддею Шевченківського районного суду міста Києва 11.04.2023 було постановлено ухвалу, якою призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту і згідно цієї ухвали підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено. Дана ухвала не скасована, є законною, обґрунтованою та вмотивованою. В той же час, суддею Шевченківського районного суду м. Києва 08.09.2023 повторно проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, за результатами якого провадження закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Таким чином, на даний час існують дві ухвали від 11.04.2023 та 08.09.2023, які протирічать одна одній, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону та вплинуло на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Крім того, апелянт вказує, що відомості про кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0002688 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.11.2016. ОСОБА_7 13.04.2018 та 27.11.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 та ч. 4 ст. 190 КК України. Апелянт зазначає, що прокурором під час підготовчого судового засідання наголошено суду про те, що оскільки зміни до КПК України, які вносились щодо продовження строків досудового розслідування не мають зворотньої дії в часі відповідно до вищезазначеного Закону, на момент внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002688 від 11.11.2016 ч. 2 ст. 294 КПК України діяла в наступній редакції та передбачала, що якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п. 2, 3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками. На виконання вказаних норм у кримінальному провадженні №0002688 від 11.11.2016, постановою заступника керівника Київської міської прокуратури від 02.11.2020 строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців та постановою від 03.03.2021 заступника Генерального прокурора до 9 місяців. В подальшому досудове розслідування закінчено направленням обвинувального акту до суду з додержанням встановлених КПК України строків.

Апелянт зазначає, що однак, Шевченківським районним судом міста Києва у судовому рішенні від 08.09.2023 не взято до уваги вказані вище норми законодавства, не обґрунтовано, чому саме не застосовується вищенаведена редакції статті 294 КПК України під час продовження строків досудового розслідування, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, чим допущено невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Також апелянт вказує, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється. Однак, під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні Шевченківським районним судом міста Києва зобов`язано прокурора надати суду окремі матеріали кримінального провадження №0002688, хоча відомості про прийняті рішення у кримінальному провадженні зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Таким чином, під час підготовчого судового засідання Шевченківський районний суд міста Києва фактично вийшов за межі обставин, які підлягають з`ясуванню під час підготовчого судового засідання.

Апелянт зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002688 від 11.11.2016 не було допущено порушення строку його проведення, а тому відсутні підстави для закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України, повністю відповідає вимогам КПК України, та містить усі необхідні відомості, зазначені в ст. 291 КПК України.

Крім того, апелянт вказує, що поза увагою суду залишилось й те, що дане кримінальне провадження зареєстровано 11 листопада 2016 року, тобто до набуття чинності (15 березня 2018 року) Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ч. 1 ст. 284 КПК доповнено пунктом 10 і яка не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр судових розслідувань після ведення в дію цих змін, а тому, кримінальне провадження № 0002688 від 11 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не підлягало.

Також апелянт зазначає, що обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, судом першої інстанції зазначено, що строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні закінчився 03 листопада 2020 року, тобто через два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, обвинувальний акт було складено та затверджено 26 серпня 2021 року та передано до суду поза межами досудового розслідування. Проте судом не взято до уваги те, що у даному кримінальному провадженні відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 11 листопада 2016 року, тобто до набрання чинності Законом № 2147-VIII, а тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не підлягало.

Апелянт вказує, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11 листопада 2016 року до ЄРДР внесені відомості за № 0002688 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, а 11.11.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 12.11.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 30.12.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 01.08.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 09.12.2017 за ч. 3 ст. 289 КК України, 20.12.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 07.06.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, 22.11.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, 22.11.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, як окремі епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 , які були об`єднанні в одне провадження №0002688. При цьому, всі епізоди злочинної діяльності, щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами шістьох потерпілих, а також незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілої, ОСОБА_7 вчинено упродовж 2015-2017 років, а тому закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України щодо кримінальних правопорушень, відомості по яким внесено до ЄРДР за №0002688 від 11 листопада 2016 року (до введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VII), суперечить імперативним приписам примітки до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Від захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023 - залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілого, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 284 КПК України встановлені випадки, у разі настання яких кримінальне провадження закривається.

Обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження №0002688 від 11 листопада 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190; ч.3 ст.289 КК України, згідно з п.10. ч.1 ст.284 КПК України, суд зазначив про те, що у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався у порядку передбаченому КПК України і не зупинявся, а ОСОБА_7 не підозрювалась у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Однак, колегія суддів не може погодитись з правильністю висновків суду першої інстанції про закриття кримінального провадження, виходячи з таких підстав.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів зважує на те, що 11 листопада 2016 року до ЄРДР внесені відомості за № 0002688 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, а 11.11.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 12.11.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 30.12.2016 за ч. 4 ст. 190 КК України, 01.08.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 09.12.2017 за ч. 3 ст. 289 КК України, 20.12.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, 07.06.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, 22.11.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, 22.11.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, як окремі епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 , які були об`єднанні в одне провадження №0002688. При цьому, всі епізоди злочинної діяльності, щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами шістьох потерпілих, а також незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілої, ОСОБА_7 вчинено упродовж 2015-2017 років, а тому закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України щодо кримінальних правопорушень, відомості по яким внесено до ЄРДР за №0002688 від 11 листопада 2016 року (до введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VII), суперечить імперативним приписам примітки до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Однак, вказані зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Окрім того, відповідно до висновку щодо застосування положень п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України, викладеному у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 вересня 2023 року (справа № 711/8244/18, провадження № 51-769 кмо 22), датою введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», у тому числі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, є 16 березня 2018 року.

Пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України, застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР з 16 березня 2018 року, і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в ЄРДР до вказаної дати.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами та доповненнями) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Оскільки у кримінальному провадженні № 0002688 відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 11.11.2016 року, тобто, до 16 березня 2018 року, на що правильно вказує в апеляційній скарзі прокурор, з урахуванням імперативного характеру норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 вересня 2023 року (справа № 711/8244/18, провадження № 51-769 кмо 22), положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не поширюються на вказане кримінальне провадження, а, відтак, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими.

Крім того, не є безпідставними і доводи апеляційної скарги прокурора про допущені судом порушенням вимог КПК України, адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дійсно судом 11 квітня 2023 року за наслідками проведеного підготовчого судового засідання було ухвалено рішення про призначення судового розгляду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 . Разом з тим, в подальшому, виявивши, що не збереглись ні аудіо, ні відео запис вказаного судового засідання, що відповідно до вимог ст. 107 КПК України тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії, суд обґрунтовано повторно провів підготовче судове засідання, разом з тим, за наслідками повторного підготовчого засідання прийняв зовсім інше судове рішення, ніж попереднє.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 411, ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023 відносно ОСОБА_7 , якою кримінальне провадження №0002688 за ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 289 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - скасуватита призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,