Справа № 333/7444/23
Провадження № 1-кс/333/692/24
УХВАЛА

29 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001352, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 року слідчий СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001352, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.09.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, одруженого, освіта неповна середня, працює доглядачем «Павло-Кічкаського» кладовища в СКП «Запорізька ритуальна служба», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтувала таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з липня 2021 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникли цивільно-правові відносини стосовно визначення право власності та користування частини земельної ділянки, розташованої на території сумісного будинку за місцем мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого, між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з однієї сторони та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виникли особисті неприязні відносини, внаслідок яких, з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_5 неодноразово надходили погрози у бік ОСОБА_8 щодо пошкодження майна та погрози фізичного впливу.

Так, 31.08.2023 приблизно о 22 год. 05 хв., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , достовірно маючи інформацію, щодо місця розташування та марки автомобіля, який належить ОСОБА_8 , керуючи діями ОСОБА_9 , з метою умисного пошкодження майна, яке належить ОСОБА_8 , шляхом вибуху, прибули до ділянки місцевості поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_8 . Далі, ОСОБА_9 , маючи при собі бойову ручну гранату «RGD-5» з запалом, реалізуючі спільний злочинний умисел, направлений на пошкодження майна потерпілого ОСОБА_8 , через неприязні відносини ОСОБА_5 з останнім, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, витягнув запобіжну чеку з бойової ручної гранати «RGD-5», яка в свою чергу служить для втримання спускового важеля на трубці ударного механізму, тим самим привів її в бойову готовність, після чого кинув під автомобіль «Renault Kangoo» у кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля території домоволодіння за вищезазначеною адресою, що призвело до вибуху та пошкодження вищевказаного транспортного засобу, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником та постійним користувачем якого є ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Після чого, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 , досягнувши своєї мети, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України як умисне пошкодження чужого майна, шляхом вибуху, вчинене за попередньої змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, відносно ОСОБА_5 , на думку слідчого, були встановлені ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що останній може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років у зв`язку з чим, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочини може переховуватись від органів досудового розслідування. Підозрюваний під час дії на території України воєнного стану, з метою ухилення від досудового слідства, може виїхати за межі території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, тобто існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого під час досудового розслідування може схиляти потерпілого до відмови від раніше наданих показань про вчинення відносно нього кримінального правопорушення шляхом залякувань або вмовлянь останнього, тим самим незаконно впливати на потерпілого;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 вчинив на території Вознесенівського району м. Запоріжжя кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, про що йому було повідомлено про підозру 02.02.2024 року слідчими СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

На думку слідчого є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5

22.02.2024 року у судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, його захисник ОСОБА_6 зазначив, що останній перебуває у лікарні на стаціонарному лікуванні. У зв`язку з цим, суд прийняв рішення про відкладення судового засідання.

У подальшому, захисником було надано виписний епікриз КНП «Міська лікарня №1» від 26.02.2024 року, згідно якого ОСОБА_5 з 22.02.2024 року по 26.02.2024 року (включно) знаходився на стаціонарному лікуванні.

29.02.2024 року у судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вважає підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України достатньо обґрунтованою (показання потерпілого, свідків, результати проведених НСРД), встановлено три ризики, які є суттєвими для того, щоб останньому застосувати такий запобіжний захід як тримання під вартою. Вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Крім того, ОСОБА_5 слідчим СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було пред`явлено підозру за іншим кримінальним правопорушенням і до останнього вже застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте ОСОБА_5 вніс визначену слідчим суддею заставу.

Слідчий ОСОБА_3 повністю підтримала своє клопотання, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що воно необґрунтоване та безпідставне. На цей час відсутні ті докази, які можуть свідчить про обґрунтованість підозри. Крім того, відсутні будь-які докази того, що після внесення відомостей до ЄРДР 01.09.2023 року ОСОБА_5 будь-яким чином намагався впливати на потерпілого та свідків. У разі, якщо слідчий суддя все-таки дійде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , то вважає за можливе застосувати або нічний домашній арешт або особисту поруку з поручителями: ОСОБА_7 батько підозрюваного, ОСОБА_10 дружина підозрюваного. Також, необхідно враховувати, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки: дружину та неповнолітню дитину, постійне місце мешкання та реєстрації, офіційно працює.

Підозрюваний ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, виконає усі зобов`язанні суду та буде з`являтися по першому виклику до правоохоронних органів чи суду. Вказав, що не заперечує, якщо суд застосує до нього особисту поруку (поручителі батько та дружина) або нічний домашній арешт, так як він один у сім`ї, хто працює. Під час допиту його як підозрюваного, він скористався правом не давати показання, передбачене ст.63 Конституцією України.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 01.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України (кримінальне провадження №0001352).

01.09.2023 року постановою начальника СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 призначено групу слідчих, яким доручено здійснювати досудове розслідування кримінального провадження №0001352, старшим групи призначено ОСОБА_3

01.09.2023 року перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_12 призначив групу прокурорів у кримінальному провадженні №0001352: ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .В

22.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України.

Клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник своєчасно отримали копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та матеріали до нього.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 31.08.2023 рок, приблизно о 23 год. 03 хв., він перебував за місцем свого мешкання. В цей час він почув гучний звук, схожий на вибух, вийшовши на вулицю виявив, що його автомобіль марки «Renault Kangоo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 має пошкодження внаслідок вибуху, а саме: спущені колеса, пробито бак автомобіля та пошкоджено днище автомобіля. Також біля автомобіля на відстані трьох метрів на дорозі лежить важіль від ручної гранати іноземного виробництва. На воротах домоволодіння, де він поживає встановлена відеокамера, яка направлена на місце, де стояв автомобіль. При перегляді відеозапису, він виявив що о 23:03 год. повз автомобіль проходило дві невідомі йому особи чоловічої статі, один з них нагнувся біля автомобіля та щось кинув під автомобіль, після чого пролунав вибух, в результаті чого і було пошкоджено автомобіль. Потерпілий вважає що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетним його сусід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та його син ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 (квартира потерпілому не відома), так як в них часто виникають конфлікти через земельну ділянку. На даний час спір вирішується в Комунарському районному суді м. Запоріжжя. Також сусід з сином неодноразово погрожували йому та дружині;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , які є аналогічними за своїм змістом з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , яка є дружиною останнього та проживає разом із потерпілим за однією адресою;

- даними протоколу огляду місця події від 01.09.2023 року, згідно яких місцем подією є ділянка місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду було виявлено пошкоджений автомобіль «Renault Kangоo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, що належить ОСОБА_8 та вилучено металеві уламки округлої форми та важіль від ручної гранати;

- даними протоколу огляду предмету диску формату CD-R, на якому мається відеозапис подій, зафіксованих 31.08.2023 року, а саме: є відео зображення ділянки місцевості біля домоволодіння, на якій знаходиться автомобіль «Renault Kangоo» у кузові білого кольору. Приблизно о 22 год. 03 хв. 07 сек. біля автомобіля з`являються дві особи чоловічої статі, одягнуті у кофти з капюшонами. Проходячи повз вказаний автомобіль, один з них нагибається біля транспортного засобу, кидає невідомий предмет під автомобіль, після чого відбувається спалах. Після цього зазначені особи зникають з місця події;

- даними висновку від 22.09.2023 року №КСЕ-19/108-23/13825-ВТХ/ФХВР, згідно яких надані на дослідження об`єкти є уламками (залишками), що утворилися в результаті вибуху вибухового пристрою військового призначення, а саме: бойової ручної гранати «RGD-5», яка відносить до бойових припасів;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 31.08.2023 року до нього додому, у першій половині приїхав його знайомий - ОСОБА_9 , з яким вони вживали наркотичні засоби. Потім ОСОБА_9 , приблизно о 15-16 год. поїхав від нього і знову приїхав того ж дня вночі, приблизно о 24-00 год., при цьому останній зазначив, що у нього підвищився адреналін, але через які обставини, не повідомив. У ніч з 31.08. на 01.09.2023 року ОСОБА_9 ночував у нього вдома. 01.09.2023 року до нього додому, приблизно о 10-00 год., приїхав ще один знайомий ОСОБА_17 і вони утрьох разом з ОСОБА_9 спілкувалися на різні теми. Під час розмови ОСОБА_18 показав йому відео, на якому два чоловіка кидають щось під автомобіль і відбувається вибух. Після цього, ОСОБА_18 повідомив, що це він з ОСОБА_9 на відео. ОСОБА_19 пояснив, що це відео на телефон скинула йому матір. Потім ОСОБА_18 пояснив, що у його батьків давній конфлікт із сусідом;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що 31.08.2023 року, приблизно о 22-00 год. він перебував у Комунарському районі у м. Запоріжжі по своїх справах. Коли почув вибух, він знаходився на вул. Павлоградській. Так як він має військовій досвід, то розпізнав, що це був вибух гранати. Через декілька секунд він побачив як назустріч йшли двоє невідомих йому чоловіків. Він вважає, що саме ці двоє могли підірвати гранату, так як він їх зустрів неподалік вулиці Степової, на вулиці більше нікого не було і вони дуже швидко йшли та були налякані;

- даними протоколів НСРД, аналіз яких свідчить про зв`язок ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , а також про ситуацію, коли під автомобіль останні кидали гранату, яка перебувала у ОСОБА_9 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів потерпілого, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколи НСРД), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована.

Доводи захисника, про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, будуть у подальшому перевірятися. Водночас, слідчий суддя зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від трьох до десяти років).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується, що останній раніше не судимий, має соціальні зв`язки: сім`ю, на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійне місце реєстрації та мешкання у м. Запоріжжі, офіційно працює, характеризується за місцем роботи позитивно, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Намірів покинути ОСОБА_5 постійне місце мешкання або взагалі м. Запоріжжя під час судового розгляду, встановлено не було. Отже, факт переховування від органу досудового розслідування вважаю, що не доведений прокурором під час судового засідання.

Слідчим суддею було встановлено, що потерпілий та свідки у кримінальному провадженні були допитані, з ними було проведені певні слідчі дії (пред`явлення особи за фотознімками). Водночас, ОСОБА_5 на цей час обізнаний про повні анкетні дані усіх свідків та потерпілого, має певний життєвий досвід та знання, а також зв`язки, які може використати з метою впливу на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, у т.ч. на потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , схиливши їх відмовитися від наданих вже показань, що сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування.

Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також, враховую, що відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 03.02.2024 року було прийнято рішення про застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом заставою у розмірі 121 120 грн., яка була сплачена.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням майнового стану підозрюваного ( ОСОБА_5 офіційно працює) в даному випадку визначається можливість застосувати розмір застави, передбачений ч.2 ст.182 КПК України, а саме 70 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 211 960 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

При цьому вважаю, що такий запобіжний захід як застава, враховуючи особистість підозрюваного, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам.

Слідчий суддя також розглядав можливість застосування до ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як особиста порука, враховуючи відповідне клопотання захисника.

Згідно ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов продовження такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Водночас, вважаю, що особи, опитані судом під час судового засідання як кандидати на поручителів, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_10 батько та дружина підозрюваного не заслуговують на довіру, передбачену у ч.1 ст.180 КПК України.

Так, у слідчого судді відсутня впевненість у тому, що батько та дружина ОСОБА_5 дійсно зможуть дієво, реально та позитивно впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. Під час судового засідання, слідчий суддя не побачив того рівня довіри та поваги ОСОБА_5 до вказаних осіб, який би став передумовою у забезпеченні можливості реального впливу на поведінку підозрюваного.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо застосування такого запобіжного заходу як особиста порука.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 180, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001352, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 19.04.2024 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_22 рахувати з моменту його фактичного затримання (після оголошення ухвали суду) з 15 год. 20 хв. 29.02.2024 року.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу сімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали складено 04.03.2024 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1