Провадження №: 1-кп/336/899/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Шевченківського районного суду надійшло кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, вказуючи на відсутність підстав для закриття кримінального провадження, підсудність провадження суду. Прокурором також заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 раніше судимий, не має офіційного джерела доходів, нещодавна звільнився з місць позбавлення волі та знову обвинувачується у скоєнні злочину, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та скоєння інших злочинів, Також прокурор вказувала на наявність ризику впливу на свідків чи потерпілу.

Захисник не заперечувала проти призначення кримінального провадження до розгляду, заперечувала проти заявленого клопотання щодо запобіжного заходу, вказуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання, тож йому може бути обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до розгляду, заперечував проти заявленого клопотання щодо продовження запобіжного заходу, вказуючи, що має постійне місце проживання, тож йому може бути обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпіла звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, підстав для закриття провадження не встановлено, перешкод для призначення його до розгляду судом не визначено, тож є підстави для призначення кримінального провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні.

29.05.2024 року поштою до суду надійшов цивільний позов ПТ «ТОВ «Климко і Компанія «Ломбард капітал» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.

Статтею 61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Згідно з обвинувальним актом, у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України завдано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в сумі 28450,51 гривень, адже ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_6 загальною вартістю 28450,51 гривень.

Будь-яких відомостей щодо спричинення майнової шкоди Повному товариству «ТОВ «Климко» і компанія «Ломбард капітал» ОСОБА_5 саме внаслідок скоєння крадіжки матеріали кримінального провадження не містять.

Згідно положенням ст. 127 ч. 2 КПК України судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні може бути стягнута шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Натомість позовна заява не містить жодних відомостей про те, що матеріальна шкода була спричинена Повному товариству «ТОВ «Климко» і компанія «Ломбард капітал» саме внаслідок вчинення крадіжки, яка закінчена в момент вилучення майна та отримання особою можливості ним розпорядитись, тобто до того, як зазначене майно було здано до ломбарду.

За таких обставин Повне товариство «ТОВ «Климко» і компанія «Ломбард капітал» не може бути цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у здійсненні викрадення майна, що належить саме потерпілій ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, позовна заява може бути пред`явлена в порядку цивільного судочинства та не підлягає розгляду в порядку кримінального провадження.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 06.04.2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.06.2024 року з визначенням застави у 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

По даній справі суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, не надав жодних доказів на підтвердження наявності у нього постійного місця проживання та документів щодо належності цього житла та свого права там мешкати, у обвинуваченого немає офіційного джерела доходів, відсутні стійкі соціальні зв?язки, він є раніше судимим та лише у лютому 2024 року звільнився з місць позбавлення волі.

Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що безумовно наявний ризик переховування від суду, а рівно і скоєння інших злочинів.

Також не виключається і ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, крім того, стороною захисту не надано суду доказів щодо можливості обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді, наприклад, домашнього арешту, адже не надано документального підтвердження наявності у обвинуваченого житла на праві власності чи користування.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 314, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, на 14.40 годину 29 травня 2024 року.

Цивільний позов Повного товариства «ТОВ «Климко» і компанія «Ломбард капітал» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди повернути Повному товариству «ТОВ «Климко» і компанія «Ломбард капітал».

Судовий розгляд провадити у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченого, захисника, прокурора.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченому у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2024 року включно.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу діє до 29 липня 2024 року.

Визначити розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі у 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення суми застави обвинуваченим або іншою особою та надання документу, що це підтверджує, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладаються обов?язки:

прибувати за викликом суду;

не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1