Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/49/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у повному обсязі)

31.05.2024смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1

з участю : секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор- ОСОБА_3 ,

обвинувачена - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 0000673 від 27.11.2023, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженки села Горінчево, мешканки АДРЕСА_1 , (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , з неповною загальною середньою освітою (9 класів), непрацюючої, неодруженої, має на утриманні двоє малолітніх дітей (віком 2 і 6 років), раніше не судима, засіб мобільного зв`язку НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

- про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 357 ч.1, 185 ч.4 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

15 жовтня 2023 року, в період часу з 06 год. 00 хв. по 06 год. 40 хв., під час дії указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", ОСОБА_4 , знаходячись в рейсовому автобусі сполученням м.Тячів - м.Львів, на відрізку маршруту с.Стеблівка - м.Хуст, умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів переконавшись та скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала від потерпілої ОСОБА_5 , гаманець чорного кольору марки «Манго» вартістю 700 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3300 гривень, які належить потерпілій ОСОБА_5 .

Своїми злочинними, протиправними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 4000 грн.

Крім цього, 15 жовтня 2023 року, в період часу з 06 год. 00 хв. по 06 год. 40 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в рейсовому автобусі сполученням м.Тячів - м.Львів, на відрізку маршруту с.Стеблівка - м.Хуст, здійснюючи огляд вмісту жіночого гаманця, який вона попередньо викрала у ОСОБА_5 , виявила в ньому 4 пластикові банківські карти, а саме «UKREXIMBANK» видану на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , банківську карту «MONOBANK», НОМЕР_4 на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , банківську карту «ПриватБанку» НОМЕР_5 на ім`я « ОСОБА_6 », яка перебувала в користуванні потерпілої ОСОБА_5 та банківську карту «ОЩАДБАНКУ», НОМЕР_6 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що виявлені нею банківські картки та наявні на них кошти є чужою власністю, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на приховування офіційного документа, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цих карток у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння коштами, приховала, шляхом зберігання при собі разом з іншими особистими речами вказані чотири банківські карти, які відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пп.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та примітки до ст.358 КК України є офіційними документами, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видані повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином потерпілу ОСОБА_5 , можливості використовувати зазначені картки за призначенням, тобто умисно приховавши вказані офіційні документи.

Разом з цим, 15 жовтня 2023 року, в період часу з 14 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , під час дії указу Президента України №64/2022: Про введення воєнного стану в Україні", попередньо оглянувши викрадений нею в рейсовому автобусі сполученням м.Тячів - м.Львів гаманець та виявивши в ньому 4 пластикові банківські карти, а саме «UKREXIMBANK», «MONOBANK», « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які належать потерпілій ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами які знаходяться на вище вказаних банківських картках, здійснила безготівкові оплати банківською картою, а саме перебуваючи в магазині «Анді» в смт.Міжгіря, по вул. Гренжі Донського, Хустського району купила плащ вартістю 979 грн., розрахувавшись грошовим коштами з банківської картки «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , в подальшому ОСОБА_4 , пішла до супермаркету «Spar», що знаходиться по АДРЕСА_3 та придбала там продукти харчування на суму 197 грн. 70 коп, розрахувавшись грошовим коштами з банківської картки «Ощадбанк» з викраденого гаманця, після чого ОСОБА_4 , зайшла до магазину «Делікат», де придбала товари на суму 84 грн. розрахувавшись також грошовими коштами з банківської картки «Ощадбанк».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1260 грн. 70 коп.

Обвинувачена ОСОБА_4 на початку судового розгляду справи визнала вище встановлені обставини, однак заперечувала вчинення нею кримінальних правопорушень, вважаючи, що її дії є знахідкою. Натомість в кінці судового розгляду справи ОСОБА_4 повністю визнала вище встановлені обставини, які відповідають змісту формулювання обвинувачення і визнала себе винуватою у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 357 ч.1 , 185 ч.4 КК України, розкаялась у вчиненому і підтвердила встановлені органом досудового розслідування і судом обставини в своїх показах. Обвинувачена також повністю визнала цивільні правові вимоги позов потерпілої про відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, а саме щодо повернення грошових коштів, які знаходились у гаманці в сумі 3300 гривень і які були зняті нею із банківської картки в сумі 1260 гривень 70 копійок для придбання товарів у магазинах безготівковим розрахунком. Обвинувачена запевнила, що через отримані під час судового розгляду справи контактні відомості про особу потерпілої після винесення вироку з контактує з потерпілою за наданими нею засобами зв`язку і добровільно відшкодує завдану шкоди шляхом повернення всієї суми грошима.

Обвинувачена також просить узяти до уваги, що в неї двоє малолітніх дітей віком 2,6 років, яких вона доглядає і не має змоги постійно працювати. Згідна понести покарання запропоноване органом пробації і прокурором у виді випробування з іспитовим строком.

Потерпіла ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності з позицією , що не заперечує обставин, зазначених в обвинувальному акті і з вимогою зобов`язати обвинувачену відшкодувати їй завдану кримінальними правопорушеннями майнову шкоду у вигляді повернення викрадених грошей з гаманця (готівкові кошти) і зняті з її карткового банківського рахунку.

За згодою сторін кримінального провадження суд постановив розглянути судове кримінальне провадження без участі потерпілої.

Суд дослідив докази, які надані стороною обвинувачення у виді усіх матеріалів досудового розслідування, які повністю визнані обвинуваченою. Суд також не допитував єдиного свідка сторони обвинувачення (продавця магазину, в якому обвинувачена придбала за викрадені кошти жіноче пальто і розрахувалась безготівковими коштами з банківської картки потерпілої), бо покази цього свідка повністю визнані обвинуваченою під час судового розгляд справи.

Оцінивши встановлені обставини, позиції і покази обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вона є винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, які мали місце за такими кваліфікуючими ознаками, передбаченими Кримінальним кодексом України :

- ч.4 статті 185 викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану ;

- ч.1 статті 357 викрадення та приховування офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

За вчинені кримінальні правопорушення обвинувачена підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за кожне вчинене кримінальне правопорушення, суд зважає на таке.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченої відповідно до статей 66 ч.1, 67 ч.1 КК України, суд не встановив.

Суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а саме, що такі вчинені умисно, з корисливих мотивів.

Згідно з статтею 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене статтею 357 ч.1 КК України, віднесено кримінальним законом до кримінальних проступків, а статтею 185 ч.4 до тяжких злочинів.

Суд зважає на особу обвинуваченої, яка є мамою двох малолітніх дітей, вперше вчинила кримінальні правопорушення, не працює, доглядає дітей. За місцями зареєстрованого і фактичного проживання характеризується без негативних ознак. Обвинувачена не перебуває на обліку осіб, які зловживають алкоголем чи вживають наркотичні засоби. Обвинувачена, по суті повністю визнала вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях.

Згідно з висновком досудової доповіді органу пробації ризик повторного вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень та ризик її суспільної небезпеки є середнім. Цей же орган зазначив, що її виправлення при застосуванні покарання з випробуванням є можливим і бажаним.

Суд відхиляє пропозицію прокурора призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого статтею 357 ч.1 КК України, у виді обмеження волі на строк один рік, бо таке покарання не може бути застосовано до обвинуваченої відповідно до положень ч.3 статті 61 КК України, бо вона є жінкою, яка має дітей віком до 14 років. Це підтверджено наданими обвинуваченою свідоцтвами про народження дітей (серії НОМЕР_7 ).

Отже, належним покаранням за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 357 ч.1 КК України, є покарання згідно з санкцією цієї статті у виді штрафу. Розмір штрафу суд вважає призначити у мінімальному розмір, бо це достатньо з огляду на кількість утриманців і того що обвинувачена не працює. Цей розмір згідно з санкцією статті 357 ч.1 і положень статті 53 ч.1, ч.2 КК України, - встановлюється 30 чинних до застосування неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За вчинення злочину, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, обвинувачена заслуговує мінімального покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

При визначенні остаточного покарання у порядку складання покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень суд застосовує положення статті 70 ч.1 і 72 ч.3 КК України, тобто повністю складає основні покарання у виді позбавлення волі і штрафу. При цьому штраф визначається виконувати окремо.

Суд дійшов переконання, що в справі є всі підстави для застосування положень статті 75, 79 КК України, з урахуванням того, що не має обтяжуючих обставин, особа обвинуваченої визнана до вчинення кримінальних правопорушень позитивною, вперше вчинила кримінальні правопорушення, а тому її виправлення можливе без реальної ізоляції від суспільства, бо вона не є суспільно небезпечною і наслідки вчинених кримінальних правопорушень не є тяжкими чи значущими. Адже стаття 65 частини 1,2 КК України передбачають :

-суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

- Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Суд вважає, що достатнім розміром іспитового строку для випробування обвинуваченої згідно з статтями 75, 79 КК України є строк один рік.

Обов`язки, які передбачені ч.1 статті 76 КК України під час випробування протягом іспитового строку є обов`язковими для покладення на обвинувачену.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинувачену додатково обов`язок, який передбачений п.2 ч.3 статті 76 КК України, тобто заборону під час іспитового строку виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільно-правові вимоги потерпілої, які по суті повністю визнані обвинуваченою, підлягають повному задоволенню. Отже, з обвинуваченої у користь потерпілої слід стягнути майнову шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями на загальну суму 4560 гривень 70 коп.

Речові докази , які були вилучені в обвинуваченої органом досудового розслідування, а саме : гаманець, та банківські пластикові картки, пластикові акційні картки суб`єктів господарювання,- передані на зберігання потерпілій на до судовому розслідуванні, що стверджено розпискою потерпілої про їх одержання. Отже, ці речові докази не потребують в вирішення,бо вони вже повернуті власнику майна.

Речовий доказ жіноче пальто, яке зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області, підлягає конфіскації з огляду на таке обґрунтування. Ця річ придбана обвинуваченою за кошти потерпілої, тобто є майном, яке придбано за викрадені кошти, які були предметом злочинного посягання.

Відповідно до положень статті 100 ч.9 КПК України цей речовий доказ підлягає конфіскації в користь держави.

Судових витрат у справі не має.

Запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання, який обирався до обвинуваченої на досудовому розслідуванні, закінчився за стоком дії. Прокурор не подав клопотання про обрання обвинуваченій цього або іншого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачені :

- за статтею 357 ч.1 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 чинних до застосування неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає суму 510 гривень;

- за статтею 185 ч.4 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Згідно з статтею 70 ч.1, 72 ч.3 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі сплатою штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 510 гривень. Вирок у частині сплати штрафу виконувати окремо.

Згідно з статтями 75, 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з статтею 76 ч.1 пункти 1,2, ч.3 пункт 2 КК України покласти на ОСОБА_4 під час відбування покарання з випробуванням протягом визначеного іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_4 , номер телефону: НОМЕР_8 , розрахунковий рахунок: НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 , майнову шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, в розмірі 4560 гривень 70 коп.

Речові докази жіноче пальто (куртка) з синтетичної тканини світлого рожевого кольору, яке зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 2 Хустського РУ ГУ НП у Закарпатській області, - конфіскувати в користь держави.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Повний вирок складено 31.05.2024.

Суддя ОСОБА_1