Єдиний унікальний номер 448/896/24
Провадження № 1-кс/448/160/24
У Х В А Л А

31.05.2024 року м.Мостиська

Слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання Шлянти Надії, поданого в інтересах ТОВ «ГЕОРГІЙ-ТРАНС» про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000123 від 15.05.2024 року, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 , подала в інтересах ТОВ «Георгій Транс» клопотання про скасування арешту з майна. В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України накладено арешт, в тому числі на напівпричіп марки «Schmitz SPR 24», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого являється згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ТОВ «ГЕОРГІЙ-ТРАНС».

Вказує, що на даний час відпала потреба в подальшому накладені арешту на вищевказане майно, оскільки з таким майном проведено всі необхідні слідчі дії.

З огляду на наведене просила суд скасувати арешт на напівпричіп марки «Schmitz SPR 24», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого являється згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ТОВ «ГЕОРГІЙ-ТРАНС».

Власник арештованого майна в судове засідання не з`явився, однак його інтереси представлятиме адвокат Шлянта Н/.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просила суд розгляд клопотання проводити у її відсутності. При цьому вимоги такого підтримала в повному обсязі.

Слідча ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, однак подала заву, в якій зазначила, що вирішення даного клопотання покладає на розсуд суду. Додатково зазначила, що із вказаним напівпричепом проведено усі необхідні слідчі дії, в тому числі експертні дослідження.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, подане клопотання про скасування арешту майна, доходить наступних висновків.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статей 7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Також статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, серед яких є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою ст.131 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина перша статті 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Учасник судового провадження, який подав таке клопотання, має довести, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або, що арешт на майно накладено необґрунтовано.

У п. 194 рішення по справі «Узан та інші проти Туреччини» від 05 березня 2019 року (Заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08 та 19316/08), Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що утримання майна, вилученого за рішенням суду в рамках кримінального провадження, має розглядатися з точки зору відповідності такого рішення закону держави-учасника, який регулює використання майна відповідно до загальних інтересів суспільства.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2024 року накладено арешт, в тому числі на напівпричіп марки «Schmitz SPR 24», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого являється згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ТОВ «ГЕОРГІЙ-ТРАНС», та тимчасово позбавлено власника і користувача можливості відчужувати розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.

Арешт на вказане майно, накладений з метою збереження речових доказів для встановлення об`єктивної істини у справі.

Статтею 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Обмеження права власності на речові докази не буде свавільним та відповідатиме засаді законності із дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності особи лише у разі, якщо досягнення мети збереження речового доказу неможливо у інший спосіб, окрім як застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Про обґрунтованість накладеного на майно арешту за ст.170 КПК України буде свідчити, по-перше те, що такий захід забезпечення кримінального провадження передбачений кримінальним процесуальним законом.

По-друге, мають існувати факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що майно, на яке накладено арешт, належить: 1) третій особі, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п. 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 2) юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 3) юридичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, а також юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Отже, накладений за ухвалою суду від 17.05.2024 року арешт, є таким, що передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Слід зазначити те, що із вказаним напівпричепом проведено всі необхідні слідчі дії, а також експертні дослідження, про що також не заперечувала слідча ОСОБА_4 , у поданій на адресу суду заяві.

Окрім цього, враховуючи той факт, що вказаний напівпричіп, перебуває під арештом із забороною відчуження, розпорядження та користування, не використовується у господарській діяльності, суд частково погоджується з думкою представника власника майна, про те, що відпала потреба у подальшій забороні користуватись цим майном.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З огляду на вищевикладене клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення, з наведених вище мотивів і підстав.

Керуючись статтями 174, 314-317, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Надії Шлянти, поданого в інтересах ТОВ «ГЕОРГІЙ-ТРАНС» про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000123 від 15.05.2024 року, - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2024 року у кримінальному провадженні №0000123 від 15.05.2024 року частиною 1 статті 286 КК України, - на напівпричіп марки «Schmitz SPR 24», реєстр.номер НОМЕР_1 , власником якого являється згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ТОВ «ГЕОРГІЙ-ТРАНС», повернувши такий напівпричіп власнику на зберігання і користування, заборонивши при цьому відчуження.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 05.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1