Справа № 369/6603/24
Провадження №1-кс/369/1448/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю начальника Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 від 20 квітня 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне№ 0000808 від 20 квітня 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

19 квітня 2024 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою у групі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснили викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за наступних обставин:

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_4 , під самостійно надуманим приводом у вигляді боротьби із незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, виник злочинний умисел з корисливих мотивів на незаконне позбавлення волі осіб, а саме які, на його думку, мають до цього відношення. З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_4 , знайшов серед своїх знайомих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які погодились на його пропозицію.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, 19 квітня 2024 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , приїхали на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Vito», держаний номерний знак НОМЕР_1 , на територію велотреку, що проходить поряд з лісовим насадженням в с. Віта Поштова, Фастівського району, Київської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі особи, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканність, непіддання катуванню та порушуючи тим самим вимоги ст.ст. 19,23, 29,32,33 Конституції України, всупереч нормам Декларації ООН «Про захист усіх осіб від насильницького зникнення» від 18 грудня 1992 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року), ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перебуваючи на території велотреку, що проходить поряд з лісовим насадженням в АДРЕСА_1 , почали чекати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які на їх думку здійснюють збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Помітивши ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , співучасники ОСОБА_4 , - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 наказали їм зупинитись, проте ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , побачивши незнайомих осіб, почали бігти в сторону АДРЕСА_1 . По дорозі ОСОБА_12 побіг окремо та вибіг на АДРЕСА_1 , де помітив, що начебто, за ним переслідування незнайомими особами не здійснюється, тому сповільнив свій рух. Проте, в цей момент його напрямок руху перегородив транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito», держаний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував співучасник ОСОБА_4 , - ОСОБА_10 . Останній відчинив бокове вітрове скло автомобіля та погрожуючи предметом ззовні схожим на пістолет, наказав ОСОБА_12 сісти до салону автомобіля, в цей час з пасажирської сторони транспортного засобу до ОСОБА_12 . підбіг ОСОБА_4 та в грубій формі продублював наказ ОСОБА_10 . ОСОБА_12 побоюючись за своє життя та здоров`я, маючи низький фізичний рівень розвитку, усвідомлюючи реальну небезпеку підкорився наказу вказаних вище осіб та підійшов до автомобіля. В цей час ОСОБА_4 продовжуючи спільний злочинний умисел, за допомогою поштовху рукою в спину потерпілого, заштовхав його до салону автомобіля, після чого залишили місце вчинення злочину, тим самим своїми узгодженими діями незаконно позбавили права останнього на його свободу вільного переміщення. Продовжуючи свій спільний план щодо викрадення особи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 , повернулись на транспортному засобі «Mercedes-Benz Vito», держаний номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебував незаконно позбавлений волі ОСОБА_12 , до території велотреку, що проходить поряд з лісовим насадженням в с. Віта Поштова, Фастівського району, Київської області, щоб скорегуватись зі спільниками ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які здійснювали пошук в зазначеному місці ОСОБА_13 , який втік від них у невідомому напрямку.

Прибувши на вищевказане місце, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зустрілись зі спільниками - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , після чого на транспортному засобі «Mercedes-Benz Vito», держаний номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебував незаконно позбавлений волі ОСОБА_12 вирушили до озера, розташованого по АДРЕСА_2 . Утримуючи ОСОБА_12 під час руху у вказаному автомобілі ОСОБА_4 , застосовуючи моральний тиск на потерпілого ОСОБА_12 , вимагав у останнього інформацію щодо адресу квартири, в якій на їх думку, зберігаються наркотичні засоби, психотропні речовина або їх аналоги.

Прибувши на вказане місце, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне позбавлення волі з корисливих мотивів, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , застосовуючи фізичну силу та моральний тиск, вимагали у потерпілого ОСОБА_12 назвати адресу квартири, в якій на їх думку, зберігаються наркотичні засоби, психотропні речовина або їх аналоги. Після систематичних знущань зі сторони останніх, ОСОБА_12 , побоюючись за своє життя та здоров`я, назвав їм адресу квартири, де проживає ОСОБА_13 , а саме: АДРЕСА_3 .

Крім того, перебуваючи біля озера, розташованого по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви, висунув незаконну майнову вимогу ОСОБА_12 в розмірі 30 тисяч американських доларів за надання йому свободи. У зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_12 не мав вказаної суми грошей, останній відповів відмовою, однак повідомив, що може зателефонувати знайомим, які мають можливість надати викуп за нього.

Прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , застосовуючи фізичну силу завели ОСОБА_12 до квартири, де ними були виявлені речовини, що за особистими переконаннями останніх, є наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами. Після цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне позбавлення волі з корисливих мотивів, насильно, з застосуванням фізичної сили та морального тиску, посадили ОСОБА_12 до салону транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito», держаний номерний знак НОМЕР_1 та поїхали до квартири, яка була попередньо підготовлена для незаконного позбавлення волі особи, а саме: АДРЕСА_4 .

Прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого спільного наміру, спрямованого на незаконне позбавлення волі особи з корисливих мотивів, останні подавляючи волю потерпілого за допомогою клейкої стрічки по типу «Скотч» зв`язали ОСОБА_12 руки та незаконно утримували його до 13 год., 56 хв., 20.04.2024.

20.04.2024 року о «14» год. «23» хв. у кримінальному провадженні № 0000808 від 20 квітня 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.04.2024 ОСОБА_10 , оголошено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Омськ, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, тимчасово не працюючий, не адвокат, не депутат, із середньою спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий (зі слів).

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 , до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколами проведення впізнання особи за фотознімками, протоколом проведення обшуку, постановою про визнання речовим доказом, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, протоколом огляду та перегляду відеозаписів, протоколами допитів свідків, протоколом слідчого експерименту із потерпілим та іншими доказами в сукупності.

Слід зауважити, що на стадії досудового розслідування, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

У рішенні «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.94. ЄСПЛ навів важливий критерій обґрунтованості підозри та її відмежування від кінцевого обвинувачення. Суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»

Таким чином, про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення свідчать вищезазначені долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які на даній стадії достатньо для висновку про обґрунтованість підозри, яка, по суті, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено ризики, передбачені у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідка, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Прошу суд врахувати, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у майбутньому.

Реальним є ризик того, що підозрюваний може переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду з огляду на те, що, у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Про існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду свідчить наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Прошу суд врахувати практику ЄСПЛ із приводу тяжкості покарання, як фактора, що впливає на формування ризику можливого переховування підозрюваного.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень, пов`язаних із посяганням на одне із основних прав особи права на свободу, із застосуванням психологічного та фізичного насильства до потерпілого та у вимаганні, з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому в умовах воєнного стану, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що є особливо тяжким корисливим злочином. Підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Підозрюваний має молодий вік, за станом здоров`я може вільно переміщатися країною.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення підозрюваним місця проживання з метою переховуватися від органів розслідування та суду в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість караності своїх злочинних дій та тяжкість покарання, яке йому може загрожувати у разі визнання його винуватим, може почати ухилятися від органу досудового розслідування та суду з метою його уникнення.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідка підтверджується наступним.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка та потерпілого прошу враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваний ОСОБА_4 в 2022-2023 роках брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та має навички професійного поводження зі зброєю та її застосування. Вказані обставини дають підставу вважати, що підозрюваний має можливість впливати на свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які надають свідчення щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та є основними доказами у кримінальному провадженні. При цьому підозрюваний усвідомлює, що у випадку протиправного впливу на свідка та потерпілого, що може мати наслідком зміну їх показів, у останнього створюються можливості зменшення доказової бази сторони обвинувачення або уникнення покарання взагалі.

Отже, враховуючи важливість показів потерпілого та свідка у даному провадженні ризик протиправного впливу на них зі сторони підозрюваного є високоінтенсивним. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може протиправно впливати і на інших підозрюваних, які у даному провадженні повідомлені про підозру у менш тяжкому злочині, а тому останній зацікавлений у впливі на покази підозрюваних для того, щоб уникнути для себе доказової бази щодо вчиненого вимагання, що є особливо тяжким злочином.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 , з урахуванням зібраних доказів, на даний час свою вину не визнає та органам досудового розслідування не сприяє в розкриттю вказаного злочину, що вказує на відсутність каяття у вчиненому та високу суспільну небезпечність підозрюваного.

Прошу суд врахувати, що згідно показів потерпілого, саме підозрюваний ОСОБА_4 фактично керував діями інших підозрюваних, визначав хід вчиненого злочину, а також саме він висловлював вимоги передачі грошових коштів у сумі 30 тис. доларів США під погрозою застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильства. Вказаний факт говорить про високу суспільну небезпечність підозрюваного та наявність у нього навичок для підготовки для організації злочину.

Вказані обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, у зв`язку із їх недієвістю, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде недієвим у зв`язку із явною невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , оскільки останній підозрюється у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Запобіжний захід у виді особистої поруки не може бути застосований, оскільки на даний час відсутні відомості про осіб, які готові виступити поручителями та які б мали належний рівень довіри.

Запобіжний захід у виді застави не може бути застосований, оскільки у органа досудового слідства на даний час відсутні відомості щодо можливості внесення застави підозрюваним або заставодавцем у тій сумі, яка була б здатна убезпечити вищевказані ризики.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути застосований з огляду на вагомість ризиків, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, який утриманців не має, цінного нерухомого майна не має. Вказане свідчить про те, що у випадку обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, контроль за виконанням якого буде покладений на слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області, у останнього не буде можливості здійснювати ефективний контроль за діями, поведінкою підозрюваного та перебуванням останнього за визначеним місцем домашнього арешту. Крім того, у випадку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у підозрюваного залишається можливість комунікувати із іншими підозрюваними у даному првоадженні через засоби мобільного зв`язку, у тому числі із застосуванням месенджерів, які передають інформацію через захищені мережі, узгоджувати із іншими підозрюваними свої покази, та відповідно протиправно впливати на правдивість їх показів або схиляти до відмови підозрюваних від співпраці із слідством.

Слідчий у своєму клопотанні просив суд врахувати, що згідно показів потерпілого, у автомобілі, у який ОСОБА_4 його примусово помістив, знаходилося всього шість осіб, проте на даний час орган досудового розслідування затримав лише чотирьох підозрюваних. Таким чином, у ОСОБА_4 , у випадку перебування на домашньому арешті залишатиметься можливість контактувати із іншими невстановленими двома особами, яких він залучав для вчинення злочинних дій щодо потерпілого, а отже запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе убезпечити від ризику протиправного впливу на потерпілого, свідка та інших підозрюваних.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Водночас ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 12 років.

При цьому, вказаний ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, обмеження його прав і свобод відповідатиме характеру певного суспільного інтересу та потребам досудового розслідування та судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї, та у вимаганні, з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому в умовах воєнного стану, прошу слідчого суддю, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідчий просив суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначати.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримавв та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили обрати запобіжний захід у не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт у нічний час, що дозволить підозрюваному звертатись до медичних закладів та здійснювати трудову і просвітницьку діяльність, а також утримувати сім`ю, посилаючись на те, що доводи слідчого про ймовірне переховування від органів досудового розслідування є лише припущеннями та жодним чином не підтверджені фактичним обставинам справи. Захисники у судовому засіданні зазначили, що підозрюваний ОСОБА_4 з 24.02. 2022 року, тобто з першого дня повномасштабного вторгнення рф приймав безпосередню участь у боях у Київській області. Під час виконання бойових дій ним отримано осколкове поранення переднього правого колінного суглобу та він потребує постійного лікування та реабілітації. ОСОБА_4 має постійне місце проживання в Київській області на підставі договору оренди. В нього на утриманні перебуває ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та двомісячна донька ОСОБА_15 . Також стороною обвинувачення необгрунтовано невиконання процесуальних дій та чітко визначені строки, не доведено нових достатньо обгрунтованих ризиків, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, та не доведено, що зазначені раніше ризики продовжують існувати.

Вислухавши пояснення підозрюваного, його захисників, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Таким чином, вважаю, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184,193,194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 від 20 квітня 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 18 червня 2024 року (включно), за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 18 червня 2024 року (включно) наступні обов`язки:

не відлучатися цілодобово з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_7 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному провадженні;

здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1