ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1215/21

Провадження № 11-кп/4820/230/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

її представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_7 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0000226, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.09.2021 стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України не працюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 15000 грн, -

в с т а н о в и л а:

Вироком суду встановлено, що 21 вересня 2021 року о 09 год. 50 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту прийняв рішення про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_6 та діючи умисно, кулаком правої руки, наніс їй один удар в область грудної клітки зліва, внаслідок чого остання впала на землю. Після того, як ОСОБА_6 піднялась, ОСОБА_9 повторно наніс удар кулаком руки в область грудної клітини зліва, внаслідок чого потерпіла впала на землю. Після того, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 , яка продовжувала перебувати у лежачому положенні на спині та умисно, почергово наніс їй два удари кулаком правої руки в область лівої щоки та два удари кулаком лівої руки в область правої щоки.

Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 3 ребра по передньо-аксілярній лінії, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки, а також подряпин шкіри правої щоки, переломи коронкових частин третього зуба справа та третього зуба зліва на верхній щелепі, струс головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я ( не більше 21 доби). Такими діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що призвели до короткочасного розладу здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди в сторону пом`якшення.

Свої вимоги аргументує тим, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням норм кримінального права, невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Вказує, що висновки суду про те, що він не визнав своєї вини не відповідають дійсності, оскільки в судовому засіданні він надав показання, що конфлікт виник з вини ОСОБА_6 , яка махаючи до нього молотком, звинуватила його у крадіжці металевого припона, намагалась нанести йому удар молотком, а з метою захисту він, відступаючи від ОСОБА_6 , штовхнув її правою рукою в область грудей, внаслідок чого остання впала і отримала тілесні ушкодження. В область щоки він потерпілій тілесних ушкоджень не наносив.

Стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги його показання та розцінив їх як намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Вважає, що невірним є висновок суду з приводу того, що в ході судового розгляду кримінального провадження судом не здобуто достовірних доказів, які б підтверджували отримання потерпілою тілесних ушкоджень внаслідок його неправомірної поведінки.

Крім того, як звертає увагу апелянт судом не було належним чином оцінено висновок судово-психіатричної експертизи №484 від 13.10.2021, який було проведено щодо нього, а його позицію розцінено як намагання ухилитися від відповідальності, з чим він не погоджується.

Наголошує ОСОБА_9 і на тому, що позивачем ОСОБА_6 в ході судового розгляду кримінального провадження не доведено і документально не підтверджено заподіяння потерпілій глибини фізичних та душевних страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, на які посилається суд у вироку, обґрунтовуючи розмір стягнутої з нього моральної шкоди. До медичного закладу ОСОБА_6 з цього приводу не зверталася та будь-яких підтверджуючих документів щодо погіршення її психологічного стану здоров`я не надала.

Окрім того, при визначенні розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди судом не враховано вимоги розумності і справедливості, тобто розмір моральної шкоди надто перевищує розмір інкримінованого йому досудовим слідством кримінального правопорушення та важкості наявних у потерпілої тілесних ушкоджень.

Також, як звертає увагу апелянт судом не враховано, що він є інвалідом ІІ групи та отримує мінімальну пенсію у вигляді соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю, що підтверджується довідкою.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить вирок Деражнянського районного суду від 07 грудня 2023 року змінити призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді шести місяців арешту, стягнути з нього на користь ОСОБА_10 завдану моральну шкоду, в розмірі 60000 грн.

Свої вимоги аргументує тим, що покарання призначене обвинуваченому є занадто м`яким, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що обвинувачений ОСОБА_11 жодним чином не розкаявся у вчиненому, не зробив жодних висновків для себе, не вибачився перед потерпілою жінкою, людиною похилого віку, в судовому засіданні та на досудовому слідстві категорично заперечував свою причетність до скоєного.

Вказує, що внаслідок заподіяних обвинуваченим травм, у неї поламані зуби, що призвело до вартісного лікування, проте ОСОБА_11 його не відшкодував.

В своїх спільних запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року змінити, пом`якшивши призначене ОСОБА_9 покарання.

Заперечують щодо застосування до ОСОБА_11 покарання у вигляді шести місяців арешту, оскільки він є інвалідом ІІ групи, а тому позбавлення його волі, навіть на термін у шість місяців, негативно вплине та позначиться на його психічному стані.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник та обвинувачений, підтримали апеляційну скаргу, просили зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої. Потерпіла та її представник просили збільшити розмір моральної шкоди та призначити покарання у вигляді арешту. Прокурор заперечував проти всіх апеляційних вимог, вважав вирок суду як в частині призначеного покарання, так і в частині вирішення цивільного позову законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження у межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню та виходить з наступного.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація дій обвинуваченого, ОСОБА_9 та представником потерпілої ОСОБА_6 не оспорюється.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту та потерпілої про не відповідність вимогам кримінального закону покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів вважає їх необґрунтованими та виходить з наступного. Згідно ст.50 КК України покарання полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ст. 125 ч.2 КК України вимог закону кримінального закону дотримався та в достатній мірі мотивував свої висновки у вироку.

Апеляційний суд виходить того, що ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч. 2 КК України, яке виходячи з положень ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Обставиною, яка обтяжує покарання згідно положень ст. 67 КК України апеляційний суд визнає вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_9 згідно положень ст. 66 КК України колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів також враховує обставини, характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має родину та потійне місце проживання у АДРЕСА_1 , мешкає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , синами ОСОБА_13 2012 р.н. та ОСОБА_14 2013 р.н. ( а/с 161 т.1), за місцем проживання за місцем проживання характеризується посередньо, має конфлікти із сусідами, у тому числі і потерпілою ОСОБА_6 , не працює, є інвалідом ІІ групи ( а/с 158 т.1) з 2014 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра, отримує пенсію по інвалідності (а/с 162 т.1). Приймаючи рішення про вид та розмір покарання, яке слід визначити обвинуваченому колегія суддів також враховує, що він має психічне захворювання, поведінкові розлади внаслідок епілепсії з помірними змінами особистості, частими дисфоріями що підтверджується висновками судової психіатричної експертизи та медичними документами ( а/с 155-157 т.1)

З урахуванням наведених обставин, вимог ст. 50,65 КК України, колегія суддів погоджується з висновками суду, за якими обвинуваченому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в середніх межах санкції статті 125 ч.2 КК України. Колегія суддів не вважає таке покарання надто суворим, та виходить з того, що воно відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам пом`якшуючим та обтяжуючим покарання та відомостям, які характеризують особу обвинуваченого, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, рівень його пенсійного забезпечення, колегія суддів вважає розмір штрафу, призначеного обвинуваченому помірним, а обвинуваченого спроможним сплатити штраф у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів також відкидає апеляційні доводи представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_7 в частині призначення надто м`якого покарання. Апеляційні твердження представника потерпілої в тій частині, що обвинувачений заперечував свою провину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинуваченні, не вибачився перед потерпілою, не вживав заходів для відшкодування завданої шкоди не є підставою для призначення йому більш суворого покарання, оскілки така поведінка обвинуваченого ОСОБА_9 обумовлена його позицією захисту від висунутого обвинувачення та є його конституційним правом. У колегії суддів нема підстав для визнання таких обставин, обставинами обтяжуючими покарання обвинуваченого, оскільки це суперечить положенням ст. 67 КК України. Підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання в виді арешту, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного перегляду провадження також не знайшли свого підтвердження і апеляційні доводи обвинуваченого та представника потерпілої в частині вирішення цивільного позову та стягнення на користь потерпілої моральної шкоди.

Колегія суддів вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн., стягнутої на користь потерпілої ОСОБА_6 враховуючи наступне.

Позовні вимоги потерпілої були заявлені у межах положень ст. 128 КПК України за якоюособа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи із положень ст.129 КПК України, ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом на підставі фактичних обставин справи з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілої були розглянуті судом з додержанням положень ст.129 КПК України, за якими, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Моральна шкода, завдана фізичній особі підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За рекомендаціями, викладеними в п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судами при визначенні розміру моральної шкоди враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів виходить з того, що при вирішенні питання про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_6 завданої їй протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди, обґрунтовуючи у вироку її розмір, суд вірно зважив на обсяг страждань, перенесених потерпілою через отримання нею тілесних ушкоджень.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 в наслідок неправомірних дій ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 3 ребра по передньо-аксілярній лінії, які відносяться до ї тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки, а також подряпин шкіри правої щоки, переломи коронкових частин третього зуба справа та третього зуба зліва на верхній щелепі, струс головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я ( не більше 21 доби).

На думку колегії суддів, такі обставини безсумнівно доводять моральні страждання потерпілої, які обумовлені характером заподіяних їй тілесних ушкоджень, їх наслідками, тяжкістю вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, часу та зусиль, необхідних для відновлення її попереднього стану.

Апеляційні твердження захисту в тій частині, що потерпіла ОСОБА_6 не зверталася до медичних закладів для лікування, не надала медичних довідок на підтвердження періоду лікування, наведених висновків не спростовують, оскільки локалізація, механізм заподіяння та тяжкість тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_6 встановлені висновками СМЕ № 311 від 24.09.21 року, № 312 від 24.09.21 року, № 329 від 05.10.21 року.

Надання медичних документів на підтвердження погіршення психологічного стану, тяжкості моральних страждань законом не передбачено, такі обставини оцінюються судом, виходячи з сукупності наведених критеріїв, тому апеляційні доводи обвинуваченого в цій частині колегія суддів відкидає.

При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої суд мотивовано врахував обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 його майнове становище, а також вік потерпілої, її стан здоров`я.

На думку колегії суддів, апеляційна скарга представника потерпілої не містить підстав для збільшення, на користь потерпілої, суми моральної шкоди до 60000 грн., на підтвердження таких доводів, доказів у судовому засіданні не надано, тому розмір моральної шкоди, завданої потерпілій, відповідає положенням ст. 23, 1167 ЦК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого, про те, що суд вирішуючи питання про розмір моральної шкоди не зважив на ступінь його вини, провокативні дії самої потерпілої, колегія суддів відкидає, оскільки за вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України за обставин, інкримінованих йому в обвинуваченні, в апеляційній скарзі він просить лише пом`якшити йому покарання та зменшити розмір моральної школи.

Отже, всі обставини, вказані в апеляційних скаргах, на які посилається представник потерпілої та обвинувачений, були ретельно вивчені судом та піддані аналізу при вирішенні питання про вид та міру покарання, яку слід призначити ОСОБА_9 , а також при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілої.

Інших обставин, передбачених ст. 409 КПК України для зміни або скасування вироку суду, апеляційні скарги не містять та колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року ухвалений щодо ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3