Справа № 373/2606/23
УХВАЛА

22 травня 2024 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000497 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

В провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000497 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

23 квітня та 22 травня 2024 року в судовому засіданні під час надання показів по суті пред`явленого обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_5 повідомив про застосування до нього на досудовому розслідуванні в рамках даного кримінального провадження незаконних методів та тиску.

Зокрема, повідомив, що в листопаді, приблизно через місяць після події, зазначеної у обвинувальному акті, він вночі прийшов до потерпілої додому за попереднім дзвінком її сина, щоб отримати гроші, які надавав йому в борг. Коли потерпіла почула, що він прийшов, одразу викликала поліцію. Працівники поліції, які приїхали на виклик потерпілої ОСОБА_4 , одразу застосували до нього спеціальні засоби наручники, почали його бити, поламали ребра, вибрискали балончик «Терена» в обличчя, в наступному посадили у службовий автомобіль і повезли в ліс. На виїзді з міста Переяслав, на блокпосту відпустили з погрозами застосування в майбутньому до нього фізичному насильства. Вранці, коли він прийшов додому, викликав швидку, його відвезли в Переяславську лікарню, у нього встановили забій грудної клітини і перелом 7-го ребра зправа. В наступному, коли він проходив обстеження, у нього виявили пошкодження внутрішніх органів і перелом ще декількох ребер.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що дійсно ОСОБА_5 приходив до неї вночі приблизно в кінці листопада 2023 року і вона викликала поліцію, оскільки він вів себе неадекватно: стукав у двері кричав, погрожував. Однак, тих подій, про які заявив ОСОБА_5 , зокрема, про побиття його працівниками поліції, вона не бачила.

Прокурор в судовому засіданні проти проведення перевірки повідомлених обвинуваченим обставин не заперечувала.

В рішеннях ЄСПЛ у справах «Яременко проти України» (п.57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п.97 рішення від 12.03.2009), «Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011), констатовано, що «у випадку, коли особа висуває небезпідставну скаргу щодо поганого поводження з боку суб`єктів владних повноважень на порушення ст.3 конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст.1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування».

У рішенні у справі «Яременко проти України», ЄСПЛ постановлено, що статтю 3 Конвенції було порушено у зв`язку з тим, що органи влади не провели ефективного розслідування скарг заявника на погане поводження з ним працівників міліції та прокуратури.

Також, як установлено в рішеннях ЄСПЛ проти України, однією з підстав порушення вимог ст.3 Конвенції були випадки неефективного розслідування заяв обвинувачених про застосування до них незаконних методів досудового слідства та випадки відсутності реагування судів першої інстанції на повідомлення обвинувачених про застосування до них незаконних методів проведення досудового слідства.

В постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 752/6631/18-к вказано наступне: «Так, виходячи зі змісту статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

Перевірка доводів засудженого щодо незаконних методів ведення слідства має суттєве значення і формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим».

Верховний Суд підкреслив, що залишення без процесуальної уваги заяв обвинуваченої особи про фізичний та психологічний тиск є істотним порушенням кримінального процесуального закону і має наслідком скасування ухвали на підставі ч. 1 ст. 438 КПК України.

Отже, з метою повного, об`єктивного розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне звернутись до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, з дорученням про проведення перевірки обставин, повідомлених обвинуваченим в судовому засіданні про застосуванням до нього незаконних методів під час досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 21, 87, 92, 93, 94, 114, 206, 333 КПК України, суд

постановив:

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, провести перевірку зазначених обвинуваченим ОСОБА_5 обставин щодо можливих протиправних дій працівників поліції, які брали участь в досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000497, в порядку та у спосіб, що визначені КПК України.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Головуюча суддя ОСОБА_1