СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1371/24
ун. № 759/3647/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новогвардійськ, Сорокинський район, Луганська область, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2024 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000710, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України.

24.02.2022 року згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який у подальшому продовжено. Зокрема відповідно до Указу № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (Указ затверджено Законом № 3429-ІХ від 08.11.2023 року) строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 16.11.2023 року строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин: в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_4 знаходився на території Святошинського району міста Києва, не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, переслідуючи корисливий мотив з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, вирішили вчинити крадіжку чужих речей поєднаного з проникненням до приміщення ТДВ «ТРАКТ», що розташоване за адресою: м. Київ, вулиця Перемоги, 18.

Так, ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи домовились про спільне вчинення крадіжки з приміщення ТДВ «ТРАКТ» та розподілили ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 надав добровільну згоду на надання останнім допомоги у транспортуванні викраденого сейфа його автомобілем марки «Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_1 , до безпечного місця, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, тобто щоб його відчинити та заволодіти цінностями

З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, приблизно у вечірній час 18 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , який виступив пособником у вчиненні кримінального правопорушення, разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами прибули до адміністративної будівлі ТДВ «ТРАКТ», де ОСОБА_4 залишився в автомобілі з метою спостереження за прилеглою територію та в разі небезпеки попередити співвиконавців, а також для подальшого надання допомоги у транспортуванні викраденого сейфу до раніше підготовленого місця для його взлому.

Продовжуючи свій злочинний умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, невстановлені досудовим розслідування особи, в той час коли ОСОБА_4 залишався в автомобілі, підійшли до вікна, яке розташоване зі сторони фасадної частини адміністративної будівлі, де за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, шляхом злому частини віконної рами проникли до ТДВ «ТРАКТ», звідки здійснили крадіжку сейфу, вартістю 1278 гривень із документами та грошові кошти в сумі 42 000 гривень, які належать ТДВ «ТРАКТ», завдавши юридичній особі матеріальну шкоду на загальну суму 43 278 грн.

Після чого, ОСОБА_4 разом із невстановленими особами з метою обернення викраденого майна на свою користь та особистого незаконного збагачення, та доведення свого злочинного умислу до кінця, маючи змогу розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли на автомобілі марки «Шкода Октавія» д. н. НОМЕР_1 ., який перебуває в користуванні ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви;

- протоколом огляду відеозапису;

- протоколами допиту свідків та іншими матеріалами у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України сторона обвинувачення вважає, що на сьогоднішній день наявні ризики, передбачені у п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити спроби:

- переховуватися від суду;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтовано вважати про наявність вказаних ризиків дають наступні обставини:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке, згідно санкції, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі доведення його вини, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

На сьогоднішній день відсутні будь-які медичні застереження щодо унеможливлення перебування підозрюваного в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній не працює та вчинив особливо тяжкий злочин, у зв`язку з чим, такий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Запобіжний захід у виді особистої поруки, також, неможливо застосувати до підозрюваного у зв`язку з тим, що будь-якого письмового зобов`язання від осіб, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків - до суду не надходило, тобто в оточенні підозрюваного вказані особи, які могли би бути поручителями, відсутні.

Таким чином, враховуючи дані про особу підозрюваної особи, її моральні цінності, стан здоров`я (відсутні медичні застереження), характер протиправних дій та мотиви злочину, в якому він підозрюється, сторона обвинувачення вважає, що ризики, зазначені вище, передбачені ст. 177 КПК України, актуальні і, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інше кримінальні правопорушення, в тому числі, аналогічного характеру.

На підставі викладеного, просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у ньому.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Повно та всебічно дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши прокурора, думку підозрюваного, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено мету застосування запобіжного заходу, яка полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Також ч. 1 ст. 194 КПК України вказується, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. При цьому така підозра не може ґрунтуватися лише на тому, що особа вчинила в минулому правопорушення, навіть аналогічне. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, а саме:

- протоколами огляду місця події від 19 лютого 2024 року;

- протоколом огляду диска від 20 лютого 2024 року;

- протоколом допиту потерпілого від 20 лютого 2024 року;

- протоколами допиту свідка від 19 лютого 2024 року;

- протоколом огляду місця події від 20 лютого 2024 року;

- протоколом допиту підозрюваного від 20 лютого 2024 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи, доданих до клопотання, суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України.

У поданому клопотанні наведено ряд ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема орган досудового розслідування зазначив, що підозрюваний - ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке, згідно санкції, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі доведення його вини, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Суддя звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 ЄСПЛ констатував порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

У поданому клопотанні орган досудового розслідування посилається на те, що до ОСОБА_4 не може бути застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання у зв`язку з тим, що останній не працює та вчинив особливо тяжкий злочин, у зв`язку з чим, такий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді особистої поруки неможливо застосувати до підозрюваного у зв`язку з тим, що будь-якого письмового зобов`язання від осіб, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків - до суду не надходило, тобто в оточенні підозрюваного вказані особи, які могли би бути поручителями, відсутні.

Однак, органом досудового розслідування необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає. Крім того, ОСОБА_4 має дитину, яку утримує.

Таким чином, зважаючи на ч. 4 ст. 194 КПК України, відповідно до якої, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначені норми кримінального процесуального законодавства, ретельно дослідивши матеріали поданого клопотання та заслухавши учасників судового засідання, суд доходить до висновку, що до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених частинами 5 та 6 статті 194 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Таким чином, беручи до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, доведеність ризиків, наведених у клопотанні, керуючись ст.ст. 2, 7, 176-178, 181, 193, 194 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000710, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня на час дії запобіжного заходу;

- прибувати до слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не спілкуватися із іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 21.02.2024 року.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді діє 60 (шістдесят) днів до 21 квітня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і оголошено в приміщенні суду 22.02.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1