Справа № 308/2798/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/189/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання т.в.о. начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській областіпро застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 16.04.2024 без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 14.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085, відомості про яке 14.02.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 14.02.2024 близько 12 год водій ОСОБА_7 , керуючи власним технічно-справним транспортним засобом марки «SKODA» моделі «Superb реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, без пасажирів та вантажу, рухаючись по вул. Доманинській у населеному пункті м. Ужгород, зі сторони центру міста у напрямку с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, та проїжджаючи будинок № 190, діючи всупереч вимог п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна дистанція», «безпечний інтервал», «безпечна швидкість» та «небезпека для руху», п.п. а) п. 2.1., п.п. б), д) п. 2.3., п.п. (а) п. 2.9.,п. 12.1., п. 12.3., п. 12.4. та п. 13.1. «Правил дорожнього руху», будучи самовпевненим та самонадіяним, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої

-2-

обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, чим самим позбавив себе змоги постійно контролювати рух транспортним засобом та безпечно керувати ним, не дотримав безпечної дистанції та безпечного інтервалу, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не своєчасно вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не втримав керований ним автомобіль у межах своєї правої смуги руху, після застосування гальмування виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «SKODA» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який разом з пасажиром - неповнолітньою ОСОБА_10 , рухаючись по вул. Доманинській, зі сторони центру м. Ужгород, під`їхавши до будинку № 194, завчасно зменшив швидкість свого руху, з увімкненим світловим покажчиком лівого повороту, виконував маневр розвороту ліворуч, та у момент зіткнення повністю звільнив смугу руху у напрямку с. Оноківці та знаходився на зустрічній для водія ОСОБА_7 смузі руху, у напрямку центру міста.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «SKODA» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ; забій грудної клітки зліва, перелом ребер V, VI, VII зліва по середній аксілярній лінії з мінімальним зміщенням та забою легень.

Крім того, пасажир автомобіля марки «SKODA» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ; забою головного мозку тяжкого ступеню; забою легень; тупої травми черева; без свідомості, проведено трепанацію черепа з видаленням гематоми у правій півкулі головного мозку.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_7 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10, пп. б), д) п. 2.3., п. 12.1., 12.3 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України, які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманнямпотерпілим ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та отриманням неповнолітньою потерпілою ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, а також п. 1.3, 1.5, 1.10. з посиланням на термін «безпечний інтервал», пп. а п. 2.1, пп. «а» п. 2.9,та п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

16.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий обґрунтував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В ухвалі слідчий суддя зазначила, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, існуванням заявлених ризиків, і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено. Водночас, при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахувала дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан.

-3-

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Слідчим суддею не враховано відсутність заявлених слідчим ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не дано оцінки тому факту, що ОСОБА_7 , починаючи з 14.02.2024 до часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поводив себе доброчесно та виконував всі покладені на нього законом обов`язки і своєю поведінкою не допускав жодних ризиків, на які в своєму клопотання посилається слідчий. Також просить врахувати, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є необережним, при цьому останній з місця події не втікав, вживав заходи щодо надання допомоги потерпілим та їх евакуації, повідомив органу досудового слідства свої показання та намір сприяти слідству в розслідуванні справи, неодноразово з`являвся за викликом слідства. Крім того, ОСОБА_7 є молодою за віком особою, має постійне місце проживання, виховує та має на утриманні неповнолітню дитину, рідний брат підозрюваного ОСОБА_11 перебуває у полоні у росіян, також він утримує та здійснює догляд за своєю мамою похилого віку ОСОБА_12 , яка є особою з інвалідності ІІ групи пожиттєво через важке онкологічне захворювання. Також просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_7 за призовом у зв`язку з мобілізацією в період з 03.03.2022 по жовтень 2023 року проходив службу в ДПС, з яких 10 місяців перебував на нульових позиціях фронту, здійснюючи захист і відбиття російської агресії на Бахмутському напрямку. ОСОБА_7 добровільно здав слідчому на зберігання свій закордонний паспорт. Також стверджує про те, що повідомлення про підозру є передчасним та не обґрунтовано належними доказами. На його думку, першопричиною створення небезпеки для руху стали дії іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, який порушив п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Висновок, яким підтверджений факт перебування ОСОБА_7 у стані наркотичного сп`яніння також вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки виконаний після двохгодинного строку після настання дорожньо-транспортної пригоди. Захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що до 29.02.2024 не був обізнаний з мотивами прийнятого судового рішення, так як 22.02.2024 було проголошено лише резолютивну його частину.

В доповненні до апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_6 посилається на ті самі доводи, що і в первісній апеляційній скарзі. Крім того, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно здав слідчому на зберігання свій закордонний паспорт, що виключає сумнів щодо ризику його втечі. Також стверджує про те, що повідомлення про підозру не знайшло свого кваліфікуючого підтвердження, так як відповідно до висновку експерта № 479 від 14.03.2024, у ОСОБА_7 не виявлено ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість такої підозри відповідно до диспозиції інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вкрай критичних негативних наслідків не настало та в даному кримінальному провадженні на даний час проведено всі базові слідчо-процесуальні дії, а отже всі ризики, на які посилається слідчий перестали існувати.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , при цьому враховується, що підозрюваний належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін.

-4-

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга задоволенню часткового, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

15.03.2024 захисник-адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024 та одночасно заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що до 27.02.2024 він не знав про мотиви постановленого слідчим суддею рішення, а тому у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не міг навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оспорюваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді постановлена з викликом підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які були присутніми в судовому засіданні 22.02.2024 під час прийняття відповідного рішення.

При цьому, слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 2 ст. 376 КПК України, 22.02.2024 оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 27.02.2024, жодних відомостей про направлення копії даної ухвали заінтересованим особам, в тому числі захиснику-адвокату ОСОБА_6 матеріали судового провадження не містять.

Зазначене, на переконання апеляційного суду перешкодило захиснику-адвокату ОСОБА_6 належним чином реалізувати право ОСОБА_7 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді в строк, встановлений КПКУкраїни, а тому подане захисником-адвокатом ОСОБА_6 клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024 підлягає задоволенню, а строк апеляційного оскарження поновленню.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

-5-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків,передбачених ст. 177КПК України,і на які вказує слідчий,прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя в цілому дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне

-6-

викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085, відомості про яке 14.02.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

16.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.02.2024 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановила слідчий суддя і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, а тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена слідчим і прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального

-7-

правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: рапортами оперативного чергового чергової частини Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатської області № 2725, 2731 та 2734 від 14.02.2024; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 14.02.2024; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 203 від 14.02.2024; протоколом допиту потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ; довідками-діагнозами неповнолітньої ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом огляду транспортних засобів від 16.02.2024; висновками судових експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, обставини його вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень та до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, в тому числі, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд уважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального правопорушення такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри з огляду на наявність висновку експерта № 479 від 14.03.2024, згідно якого у ОСОБА_7 не виявлено ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння, що ставить під сумнів кваліфікацію інкримінованого йому кримінального

-8-

правопорушення,оскільки на даній стадії кримінального провадження, суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки стадія розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не є стадією розгляду судом кримінального провадження по суті пред`явленої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд уважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази, у своїй сукупності, на даній стадії судового розгляду, вказують на обґрунтованість пред`явленої останньому підозри у вчиненні інкримінованого йому діяння, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованості підозри, колегія суддів вважає безпідставними і такі відхиляє.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо посилання захисника на дані про особу підозрюваного, зокрема про наявність міцних соціальних зв`язків, в тому числі наявність на утриманні неповнолітньої дитини, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_7 рідного брата, який перебуває у полоні росіян, здійснення підозрюваним догляду за своєю мамою похилого віку особою з інвалідністю ІІ групи, а також те, що підозрюваний за призовом у зв`язку з мобілізацією в період з 03.03.2022 по жовтень 2023 року проходив службу в ЗСУ були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.

Колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування на цій стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки

-9-

права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що слідчий суддя в ухвалі від 22.02.2024 не навела мотиви щодо неможливості визначення ОСОБА_7 розміру застави і таку, всупереч положень ч. 3 ст. 183 КПК України не визначила.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий просив не визначити заставу, в той же час, слідчий, висловлюючи прохання про не визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави, не навів у клопотанні підстави, які він уважав такими, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 розміру застави, у розумінні положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні діяння, які відносяться до тяжких злочинів.

При оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_7 колегія суддів ураховує те, що в матеріалах судового провадження будь-які дані про наявність у власності підозрюваного цінного майна чи інших активів відсутні.

Приймаючи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів уважає, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного з урахуванням викладеного вище.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів сприяла учасникам судового провадження у можливостях надання ними доказів, доведення їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

-10-

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 з доповненнями до неї підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 177, 183, 196, 197, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити, поновити захиснику строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024 .

Апеляційнускаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024 щодо ОСОБА_8 скасувати.

Клопотання т.в.о. начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській областіпро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою встановити до 16.04.2024 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_7 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими учасниками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді