Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/420/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2 .
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

10.05.2024 м.Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши матеріали кримінального провадження №000025 за апеляційною скаргою прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2024 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Даним вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власності. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2021 року у виді 6 років позбавлення волі, більш суворим, призначеним цим вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому ОСОБА_4 на праві власності. ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено їй покарання з застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст. 79 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На вказаний вирок суду прокурором подана апеляційна скарга, в якій знаходиться прохання щодо скасування судового рішення стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, зокрема безпідставним застосуванням ст.69, 75 КК України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, згідно ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі підлягають зазначенню зокрема вимоги особи, що подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність або необґрунтованість судового рішення.

Вимоги особи, що подає апеляційну скаргу, мають відповідати повноваженням апеляційного суду, визначеним ст. 407 КПК України.

Згідно ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 409 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1)неповнота судового розгляду (ст.410 КПК України); 2)невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК України); 3)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК України); 4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК України).

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ст. 414 КПК України).

Отже, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які мають бути чітко сформульовані та відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, та узгоджуватися з іншими вимогами кримінального процесуального закону.

Вказані вимоги закону прокурором не виконано, оскільки в апеляційні скарзі як в мотивувальній її частині так і в резолютивній ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з безпідставним застосуванням ст.69, 75 КК України.

Проте, як убачається з вироку суду обвинуваченій ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено покарання за ч.2 ст.307 КК України з застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років без конфіскації майна та на підставі ст. 79 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тобто звільнено від відбування від покарання на підставі ст.79 КК України, а не на підставі ст.75 КК України, як зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Отже, таке формулювання вимог не може вважатися визначеними вимогами у відповідності приписів зазначеної вище норми закону, а тому така апеляція не є такою, що відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Крім того, прокурором подана апеляційна скарга, в якій в мотивувальній її частині зазначено про скасування вироку суду першої інстанції з постановлення нового вироку, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та у з в`язку з невідповідністю призначеного особі покарання внаслідок м`якості.

Проте апелянт, взагалі не посилається на ст.420 КПК України та в апеляційній скарзі прокурора відсутнє клопотання про дослідження доказів у справі під час перегляду вироку районного суду в апеляційній інстанції.

Вище вказані недоліки, які полягають в істотній суперечності вимог прокурора, позбавляють можливості конкретно визначити межі апеляційної скарги, що унеможливлює її розгляд по суті та прийняття рішення судом апеляційної інстанції відповідно до визначених законом повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 396, 399 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №000025 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2024 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишити без руху та встановити десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: