Справа №578/329/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/229/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Краснопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, уродженця с. Тарасівка Великописарівського району Сумської області, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , в яких:

- прокурор просить вирок Краснопільського районного суду від 08 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та доповнити резолютивну частину вироку рішенням про визначення долі речових доказів та документів, а саме, чохол з автомобіля, який зберігається у Сумській обласній прокуратурі повернути власнику ОСОБА_8 , грошові кошти у розмірі 4000 грн., які зберігаються у Сумській обласній прокуратурі, повернути власнику - УСБУ в Сумській області, інші надані суду документи, які перераховані у прохальній частини апеляційної скарги, залишити при матеріалах кримінального провадження. В іншій частині вирок залишити без змін.

- захисник просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України та виправдати його, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

В подальшому подавши зміни та доповнення до апеляційної скарги захисник просив скасувати вирок Краснопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року року відносно ОСОБА_8 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та висновкам об`єднаної палати Верховного суду по справі № 724/86/20.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України - у виді обмеження волі на строк три роки,

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ч.5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні відносно ОСОБА_8 вироку, окрім іншого, повинен був, також, відповідно до положень ст. ст. 368, 370, 374, ч.5, ч.9 ст. 100 КПК України, вирішити долю речових доказів та документів, однак цього не зробив, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, яке перешкодило суду ухвалили законне та вмотивоване судове рішення.

Так, у даному кримінальному провадженні речовими доказами визнано: чохол з автомобіля, який зберігається у Сумській обласній прокуратурі, який має бути повернуто його власнику ОСОБА_8 , грошові кошти у розмірі 4000 грн., які зберігаються у Сумській обласній прокуратурі, та які слід повернути власнику УСБУ в Сумській області та документи, які необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.

Прокурор вказує, що оскільки судом першої інстанції вказане питання вирішено не було, суд апеляційної інстанції має виправити зазначені порушення, шляхом зміни оскаржуваного вироку.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що у даному кримінальному провадженні було досліджено всі докази надані сторонами кримінального провадження. Обвинувачення пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України, на думку сторони захисту, не знайшло свого підтвердження, у звязку з недопустимими доказами по даному кримінальному провадженню, оскільки зібрані неповноважною особою та, відповідно до ст. 290 КПК України, не відкривались стороні кримінального провадження, так як відповідну процесуальну дію вчиняла особа без відповідних повноважень, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Апелянт вказує, що у ІІ розділі реєстру матеріалів кримінального провадження № 0000035 від 24 січня 2017 року, який був наданий суду разом з обвинувальним актом, зазначено всі процесуальні рішення, які були прийняті в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню. Вказаним реєстром та СД диском доданим до кримінального провадження, підтверджується те, що по даному кримінальному провадженню, відповідно до вимог ст. 39 КПК України, не було призначено слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у п. 1 та п. 3 розділу II реєстру матеріалів досудового розслідування вказано, що доручено проведення досудового розслідування по цьому провадженню слідчим прокуратури Сумської області ОСОБА_11 .

Суд взагалі не взяв до уваги його доводи, що фактично слідчий не був призначений по справі, а підроблені доручення, були надані суду тільки під час повторного розгляду справи, не дивлячись на те, що під час першого розгляду справи прокурор, який підтримував обвинувачення, конкретно заявив про відсутність доручень на слідчу ОСОБА_12 у матеріалах кримінального провадження і дана обставина підтверджувалася також реєстром матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, проведення процесуальних дій слідчими прокуратури Сумської області ОСОБА_9 та ОСОБА_13 під час досудового розслідування може мати наслідком визнання доказів недопустимими під час судового провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник додатково зазначає про те, що є підстави для скасування вироку суду першої інстанції та передачі кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суддя ОСОБА_1 була упереджена в даному кримінальному провадженні, що підтверджується її діями в подальшому. Так по даному кримінальному провадженню головуюча по справі суддя 21 лютого 2022 року постановила ухвалу про відновлення з`ясування обставин справи, вийшла з нарадчої кімнати та, в подальшому, повідомила в судовому засіданні що звернулася до генеральної прокуратури та Вищої ради правосуддя щодо втручання на її думку в діяльність судді по даному кримінальному провадженню з боку адвоката ОСОБА_7 .

Після цього ним було заявлено відвід даному складу суду, так як на думку сторони захисту, суд навмисно вчинив дані дії з метою замінити адвоката у даному кримінальному провадженні та був упередженим, крім того, були підстави для подання заяви про самовідвід, однак, головуюча цього не зробила у цьому провадження, однак, в іншій справі відносно ОСОБА_8 заявила самовідвід з посиланням на те, що існує кримінальне провадження, порушене за її зверненням про втручання у здійснення правосуддя.

Фактично про дані обставини судді було відомо відразу після подання відповідної заяви, а обставини, вказані у постанові про задоволення самовідводу є аналогічними даному кримінальному провадженню, оскільки має місце конфлікт, ініційований головуючим по справі. На підставі цього є всі законні підстави для скасування вироку суду першої інстанції з передачею на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 , наказом начальника ГУНП в Сумській області від 07 грудня 2016 року №376, був призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського ВП Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області.

Під час мобілізації 26 квітня 2015 року, на військову службу був призваний ОСОБА_14 , який був звільнений у запас 05 липня 2016 року. У ході несення служби на території Луганської області під час пожежі згорів військовий квиток ОСОБА_14 , у зв`язку з чим він у березні 2016 року звернувся до Краснопільського районного військового комісаріату з приводу відновлення військового квитка, проте тривалий час позитивної відповіді не отримував.

При цьому, про втрату військового квитка ОСОБА_14 повідомив свою сусідку ОСОБА_15 , яка надала йому номер мобільного телефону ОСОБА_8 і повідомила, що він є працівником поліції та може допомогти з відновленням втраченого документа. ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_8 19 січня 2017 року та домовився з ним про зустріч. Того ж дня під час зустрічі з ОСОБА_8 біля Краснопільського ВП за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 повідомив, що йому потрібно відновити втрачений військовий квиток, на що ОСОБА_8 відповів, що зможе відновити документи та потрібно зустрітись наступного дня.

З метою з`ясування порядку відновлення втраченого військового квитка ОСОБА_8 звернувся до свого знайомого ОСОБА_16 , який працює на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що для цього необхідно звернутись до відділу поліції із заявою про втрату військового квитка, подати до військкомату довідку з військової частини, що військовий квиток не видавався та матеріали службової перевірки за фактом його втрати.

Дізнавшись про порядок відновлення військового квитка, зокрема й про те, що усі зазначені документи є формальними та не потребують будь-яких дій з його боку, а також те, що за умови надання цих документів до військкомату ОСОБА_14 у будь-якому випадку буде відновлений військовий квиток, у ОСОБА_8 виник корисливий умисел на заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_14 .

Реалізуючи вказаний умисел, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 20 січня 2017 року, під час зустрічі у смт Краснопілля у автомобілі ВАЗ 2106, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що для відновлення військового квитка потрібно передати грошові кошти в сумі 100 доларів США для службових осіб військового комісаріату та 1000 грн. йому особисто за послуги. Крім того, під час розмови ОСОБА_8 також розповів ОСОБА_14 про порядок дій та необхідні для відновлення військового квитка документи.

Надалі ОСОБА_14 , будучи підбуреним до давання неправомірної вигоди та введеним ОСОБА_8 в оману, вирішив передати грошові кошти, але не зміг знайти 100 доларів США та запитав, чи можливо віддати грошові кошти у гривнях, на що останній погодився.

25 січня 2017року, близько 14 год. 37 хв., біля магазину «Ніколь» по АДРЕСА_3 , у автомобілі ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_14 , діючи з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом обману одержав від останнього грошові кошти у сумі 4000 грн., пообіцявши, що 3000 грн. передасть працівникам Краснопільського військового комісаріату за відновлення військового квитка, проте, у дійсності, не мав наміру передавати неправомірну вигоду службовим особам військового комісаріату, а хотів привласнити собі вказані грошові кошти. Після одержання грошових коштів від ОСОБА_14 , біля залізничного переїзду у с. Верхня Сироватка Сумського району, ОСОБА_8 був затриманий співробітниками правоохоронних органів, які фіксували його протиправні дії.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг, прокурора та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на підтримку поданих ними апеляційних скарг та щодо задоволення їх вимог, перевіривши матеріали даного провадження, дослідивши, в судовому засіданні певних доказів, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:1) неповнота судового розгляду;2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Загальні вимоги до змісту вироку суду визначено у ст. 374 КПК.

Зокрема, п. ч. 4,5 ст. 374 КПК встановлено, що у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів та рішення щодо процесуальних витрат.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, певні предмети були визнані речовими доказами, прокурором в якості доказів надавалися документи які були досліджені судом, а також наявні грошові кошти, які зберігаються у Сумській обласній прокуратурі.

Однак, судом першої інстанції в порушення зазначених процесуальних норм закону, при ухваленні обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 , не було вирішено питанні щодо речових доказів, документів та грошових коштів, про що обґрунтовано зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Що стосується апеляційної скарги захисника, то перевіривши її доводи апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_8 , вбачається, що дане рішення було ухвалено у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі, у режимі відеоконференції, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 .

Як у поданій апеляційній скарзі та доповнень до неї, так і у судовому засіданні під час апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_7 окрім іншого, наголошував на тому, що дане кримінальне провадження було розглянуто суддею, якій було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у її неупередженості.

Апелянт зазначав, що оскільки суддя ОСОБА_1 , яка у даному провадженні є головуючим-суддею, повідомила Генеральній прокуратурі та Вищій раді правосуддя про втручання з його боку у її суддівську діяльність, тому з метою уникнення будь-яких проблемних питань, які могли б у зв`язку з цим виникнути, він заявив вказаному судді відвід з посиланням на наявність конфлікту між ними. У задоволенні зазначеного відводу у даному кримінальному провадженні було відмовлено. Однак, у іншій справі про адміністративне правопорушення, дізнавшись, що інтереси особи захищає саме адвокат ОСОБА_7 , суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід з підстав існуючого між ними конфлікту з посиланням на дане у кримінальне провадженні, який було задоволено.

З метою перевірки вказаних доводів, та на задоволення клопотання адвоката, колегією суддів у судовому засіданні було досліджено докази обставин заявленого захисником ОСОБА_7 судді ОСОБА_1 відводу, та встановлено наступне.

Відповідно журналу судового засідання від 16 лютого 2022 року, після судових дебатів, надання останнього слова обвинуваченому, головуючий суддя ОСОБА_1 видалилась до нарадчої кімнати для прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України (т. 5 а.п. 102-106).

Після виходу з нарадчої кімнати, ухвалою від 21 лютого 2022 року суддею ОСОБА_1 з`ясування обставин у даному кримінальному провадженні було відновлено. Мотивуючи таке рішення суддя вказав, що під час перебування її у нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, 16 лютого 2022 року, на її мобільний телефон, через додаток WhatsApp, від адвоката ОСОБА_7 надійшла пропозиція підвезти її додому до м. Суми, а у послідуючому, о 19 год. 00 хв. цього ж дня, вказаний адвокат пропонував їй надати доповнення до судової практики, на яку він посилався у судових дебатах, а саме, судове рішення, ухвалене Харківським апеляційним судом за його участі, у зв`язку з чим вона звернулась до Генеральної прокуратури та Вищої ради правосуддя (т. 5 а.п. 107-108).

З повідомлення судді Краснопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 вбачається, що звертаючись до Офісу Генеральної прокуратури та Вищої ради правосуддя, остання зазначала про обставини надходження, коли вона перебувала у нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_17 , на її мобільний телефон пропозиції захисника ОСОБА_7 та вважала це втручанням у її діяльність судді щодо здійснення правосуддя (т. 5 а.п.111).

Згідно інформації прокурора Сумської окружної прокуратури, наданої судді ОСОБА_1 , за результатами вивчення матеріалів за її повідомленням про втручання у суддівську діяльність, 06 червня 2022 року до ЄРДР були внесені дані та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України - втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя (т. 5 а.п.130-131).

В подальшому, 20 червня 2022 року, під час розгляду даного кримінального провадження у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі, у прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , адвокатом був заявлений відвід судді ОСОБА_1 , зокрема і з підстав, що суддя ОСОБА_1 ініціювала кримінальне провадження з метою створити перешкоди у здійсненні ним ефективного захисту обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 28 червня 2022 року у задоволенні заявленого захисником ОСОБА_7 відводу було відмовлено (а.п.138-139), суд продовжив слухати кримінальне провадження у вищезазначеному складі, та 08 липня 2022 року було ухвалено вирок, яким ОСОБА_8 було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України.

Вказані обставини доводять, що суддя ОСОБА_1 за наявності певних обставин: а саме захисник обвинуваченого, який бере участь в цьому кримінальному провадженні є фігурантом іншого кримінального провадження, порушеного за повідомленням судді про втручання у здійснення правосуддя у цьому ж кримінальному провадженні, продовжила судовий розгляд та ухвалила обвинувальний вирок.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у листопаді 2022 року у судді Краснопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 знаходилась справа №578/667/22, про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_18 за ч.1 ст.130 КУпАП, захисником якого був також адвокат ОСОБА_7 . І в цій справі суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід, саме з підстав що захисником особи, відносно якої складено протокол, є адвокат ОСОБА_7 , який є фігурантом кримінального провадження, порушеного за її повідомленням про втручання у здійснення правосуддя, і ці факти можуть викликати сумніви у її неупередженості, об`єктивності та безсторонності при прийнятті рішення у вказаній справі про адміністративне правопорушення.

Такий самовідвід судді ОСОБА_1 було задоволено та відведено її від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення №578/667/22, провадження 3/578/404/22.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів зазначає, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

За встановлених під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні відносно ОСОБА_17 вироку, судом першої інстанції не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки вказане рішення було постановлено суддею, яка, виходячи з приписів п. 4 ч. 1ст. 75 КПК, не мала права брати участі у вказаному кримінальному провадженні, на що слушно вказував захисник ОСОБА_7 у своїх апеляційних доводах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок Краснопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 ухвалено незаконним складом суду, що, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України є підставою для безумовного його скасування, з призначенням, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При цьому, у зв`язку з встановленням вищевказаного істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів позбавлена можливості перевірити інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення ОСОБА_17 , належність та допустимість зібраних у справі доказів.

Зазначені обставини необхідно перевірити суду першої інстанції при новому розгляді даного кримінального провадження по суті, та з дотриманням вимог закону постановити законне й обґрунтоване рішення, з вирішенням, в тому числі, і долі речових доказів.

Таким чином, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Краснопільського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4