Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/422/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 травня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000110 від 20 січня 2023 року за ч.3 ст.307 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, громадянину України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000110 від 20 січня 2023 року стосовно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

На початковій стадії судового розгляду даного кримінального провадження, процесуальний прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою вказуючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за що кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому під тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його винуватості, обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від правосуддя, вчинити нові злочини, а також незаконно впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 29 червня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про застосування її підзахисному іншого, більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, особистої поруки або визначити розмір застави з урахуванням майнового стану обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі буде переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

З посиланням на ряд рішень Європейського суду з прав людини («Ягчі і Саргін проти Туреччини», «Вренчев проти Сербії», «Харченко проти України») адвокат стверджує про відсутність законних підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою.

Крім того, захисник зазначає, що при вирішенні питання про продовження дії обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не враховано, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, позитивні характеристики та міцні соціальні зв`язки.

Вважає, що при таких обставинах, висновки суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та уточнення обвинуваченого ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового арешту або визначення розміру застави у мінімальному розмірі, передбаченого ст. 184 КПК України, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

За змістом положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також судової практики Європейського суду з прав людини, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В даному випадку, при вирішенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо заміни ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначення розміру застави, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні, виготовленні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах, вчинених повторно, організованою групою, тобто у вчиненні умисного, кваліфікованого, особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Крім того, як пояснив прокурор і самим обвинуваченим ОСОБА_8 не оспорюється, у провадженні Кіровського районного суду знаходиться ще одне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України,,

При таких обставинах, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх та обгрунтованих підстав для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо незаконності подальшого утримання ОСОБА_8 під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховує, що у разі перебування на волі обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити нові злочини та ухилятися від суду з метою уникнення покарання, а також може незаконно впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На спростування інших доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою зобов`язаний був визначити розмір застави, то колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що у кримінальних справах даної категорії, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою має право не визначати розмір застави ( п.5 ч.4 ст. 183 КПК ) тим більш, що сам ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду пояснив, що не має можливості внести заставу навіть у мінімальному розмірі, який передбачений п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 травня 2024 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в кримінальному провадженні № 0000110 від 20 січня 2023 року за ч.3 ст.307 КК України на 60 днів, а саме до 29 червня 2024 року включно - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4