ВИРОК

іменем України

05.03.2024 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі колегії суддів (далі по тексту скорочено Суд):

головуючий - суддя ОСОБА_1

- судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар - ОСОБА_4

прокурор - ОСОБА_5

потерпіла - ОСОБА_6

представник потерпілої - ОСОБА_7

обвинувачені - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисники - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі об`єднане кримінальне провадження за №№ 0000901 та 0000484, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, розлученого, маючого малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська від 02.09.2010 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 393 КК України до 13 років позбавлення волі; ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.02.2017 не відбуту частину покарання у вигляді 2 років позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням - виправними роботами на строк 2 роки з відрахуванням на користь держави 20 % заробітку; ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2019 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у вигляді виправних робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, не маючого на своєму утриманні малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних осіб, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Шолохове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Хронологія руху кримінального провадження.

1.1.Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000484, складений 21 грудня 2021 року старшим слідчим у СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 та затверджений того ж дня прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України.

В порядку п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України, надійшов до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська 23 грудня 2021 року.

23 грудня 2021 року на підставі ст. 35 КПК України, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, розподілено складу колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000484 призначено підготовче судове засідання 28 грудня 2021 року.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України, призначено до судового розгляду 29 грудня 2021 року.

1.2. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000901, складений 29 червня 2022 року старшим слідчим у СУГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 та затверджений того ж дня прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_18 , за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В порядку п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000901,за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п.11,12 ч. 2 ст.115 КК України, надійшов до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська 29 червня 2022 року.

29 червня 2022 року на підставі ст. 35 КПК України, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000901,за обвинуваченням ОСОБА_8 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п.11,12 ч. 2 ст. 115 КК України,розподілено складу колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_19 ; судді ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 липня 2022 року обвинувальний у кримінальному провадженні №0000901 передано до канцелярії Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська для вирішення питання про передачу його складу суду, що здійснює розгляд кримінального провадження № 0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України, для вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень.

Ухвалою від 04 липня 2022 року колегії суддів Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська: головуючий суддя ОСОБА_1 ; судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000901 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, призначено підготовче судове засідання 07 липня 2022 року.

Ухвалою від 07 липня 2022 року колегії суддів Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000901 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України (1-кп/199/440/22), та кримінальне провадження №0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 3 ст. 15 п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України (1-кп/199/116/22), об`єднані в одне провадження за Єдиним унікальним номером 199/10352/21, номер провадження - 1-кп/199/116/22.

2. Формулювання обвинувачення, яке Суд вважає доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Формулюючи обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , яке Суд вважає доведеним, Суд робить застереження, що здійснює розгляд об`єднаного кримінального провадження виключно в межах цього обвинувачення, пред`явленого обвинуваченим відповідно до обвинувальних актів.

2.1. Суд уважає доведеним, що у невстановлений час та місці, при невстановлених обставинах, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі по тексту - Особа 1), надала доручення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , іншим невстановленим особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, на вчинення на замовлення за попередньою змовою групою осіб умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 , яка є головою Громадської організації «УКРИ», у зв`язку із проведенням останньою активної громадської діяльності на території міста Дніпра, пов`язаної із захистом прав фізичних осіб-підприємців, «малих» підприємців та потерпілих від рейдерських угрупувань.

Після чого, у невстановлений досудовим розслідування час та місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, вступили між собою у попередню злочинну змову групою осіб з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 , та розподілили ролі кожного учасника під час вчинення умисного вбивства.

Згідно умов попередньої змови групою осіб виконавцями злочину було визначено ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які повинні були безпосередньо вчинити умисне вбивство ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 повинен був надати поради та вказівки ОСОБА_10 і ОСОБА_8 щодо найбільш прийнятних обставин вчинення злочину, які є необхідними для реалізації спільних злочинних намірів, спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження виконавців про можливу небезпеку, а також, надавши автомобіль марки «Аudі», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував в його користуванні, забезпечити транспортування виконавців з місця вчинення злочину на вказаному транспортному засобі, та таким чином сприяти вчиненню кримінального правопорушення.

З метою належної реалізації вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , проаналізувавши наявну у відкритому доступі інформацію про потерпілу, співучасники визначили, що найзручнішим часом для скоєння злочину є час, коли ОСОБА_6 повертається за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_4 .

З метою полегшити досягнення злочинного результату, співучасники заздалегідь підготували мобільні телефони, які мали використовувати під час вчинення злочину, одяг, медичні маски та перуку з метою не бути впізнаними в подальшому.

Так, діючи в межах раніше обумовленого злочинного плану, реалізуючи злочинний умисел, направлений на скоєння умисного вбивства ОСОБА_6 на замовлення, діючи за попередньою змовою групою осіб, співучасники злочину ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 , 15.07.2021 близько 18 години 15 хвилин прибули в район вчинення злочину, а саме на ділянку місцевості, розташовану навпроти автостоянки за адресою: АДРЕСА_5 , неподалік місця мешкання потерпілої ОСОБА_6 .

У той же час, у вказане місце на автомобілі марки «Аudі», номерний знак НОМЕР_1 , прибув ОСОБА_9 , де спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , стали очікувати на появу потерпілої ОСОБА_6 .

З метою підготовки до вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , вчиненого на замовлення за попередньою змовою групою осіб, зокрема вивчення прилеглої місцевості для забезпечення якнайскорішого залишення співучасниками місця вчинення злочину, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , близько 19 години 03 хвилин направилися з вищевказаного місця через двір будинку АДРЕСА_6 в напрямку будинку АДРЕСА_7 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_6 .

Вивчивши місцевість та визначивши шляхи залишення місця вчинення злочину, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_8 , близько 19 години 10 хвилин повернулися до місця, на якому спільно з ОСОБА_9 раніше очікували появи потерпілої ОСОБА_6 .

В свою чергу ОСОБА_9 , виконуючи роль пособника, з метою надання порад та вказівок щодо найбільш прийнятних обставин вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , вчиненого на замовлення за попередньою змовою групою осіб, близько 19 години 24 хвилин, направився через двір будинку АДРЕСА_6 в напрямку будинку АДРЕСА_7 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_6 , та повернувшись, надав ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , поради та вказівки щодо найбільш прийнятних обставин вчинення злочину, які є необхідними для реалізації спільних злочинних намірів, маршруту залишення місця вчинення злочину, тощо.

Близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 , взявши з собою речі, які знаходилися у рюкзаку, що був у ОСОБА_10 , зокрема заздалегідь підготовлені кофту синього кольору з довгими рукавами, медичні маски та перуку, направилися до буд. АДРЕСА_7 , де мешкає ОСОБА_6 .

При цьому, ОСОБА_8 з метою не бути впізнаною очевидцями, одягнув на голову заздалегідь підготовлену перуку, а ОСОБА_10 одягнув медичну маску темного кольору.

У цей час ОСОБА_9 , виконуючи роль пособника, з метою попередження співучасників злочину - ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про можливу небезпеку, залишився спостерігати за навколишньою обстановкою в автомобілі «Аudi», номерний знак НОМЕР_2 , на ділянці місцевості, розташованій навпроти автостоянки за адресою: м. Дніпро, вул. Богомаза, 201а/1.

Після цього, дочекавшись доки двері під`їзду будинку АДРЕСА_7 відчинилися, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , зайшли до під`їзду вказаного будинку, піднялися на сьомий поверх, де розташована квартира АДРЕСА_8 , в якій мешкає потерпіла ОСОБА_6 , та стали її чекати. При цьому ОСОБА_10 , з метою не бути впізнаним, одягнув заздалегідь підготовлену кофту синього кольору з довгими рукавами.

Далі, в цей же день 15.07.2021, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , перебуваючи на сьомому поверсі в будинку АДРЕСА_7 , дочекавшись доки до дверей своєї квартири АДРЕСА_8 підійде потерпіла ОСОБА_6 , діючи згідно розподілених ролей, підбігли до останньої, де, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 , вчиненого на замовлення за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті людини та бажаючи їх настання, з метою позбавлення життя потерпілої ОСОБА_6 , маючи чисельну та фізичну перевагу над потерпілою, ОСОБА_10 рукою, стиснутою в кулак, наніс удар в область голови потерпілої, після чого вона присіла, прикривши голову руками. Далі. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , нанесли потерпілій не менше п`яти ударів ногами та руками в область голови та тулубу потерпілої.

В цей час їх дії були помічені мешканкою будинку АДРЕСА_7 , яка своїми криками про допомогу сполохала останніх, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , залишили місце вчинення злочину та попрямували до ділянки місцевості, розташованої навпроти стоянки на вул. Богомаза, 201 а/1 в м. Дніпрі, де на них очікував ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, та відповідно не довели до кінця свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , вчиненого на замовлення за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , заподіяли потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з явищами гемосинусу та зміщенням кісткових уламків в порожнину пазухи, відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків; трьох забійних ран: в проекції зовнішнього кута лівої надбрівної дуги, у зовнішнього кута лівого ока з переходом вниз на нижню повіку лівого ока та на скаті носу праворуч, підшкірної та ретробульбарної емфіземи м`яких тканин лівої половини обличчя, синців в обох пара орбітальних областях, саден м`яких тканин обличчя,які розцінюються в комплексі як черепно-мозкова травма, та які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш як 21 день); саден правої та лівої верхніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; рваної рани на долонній поверхні 1-го пальця лівої кисті на суглобовій поверхні між нігтьовою та основною фалангами з переходом на тильну поверхню, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більш як три тижні (21 день).

Виконуючи відведену роль пособника під час вчинення на замовлення за попередньою змовою групою осіб умисного вбивства ОСОБА_6 , близько 20 години 04 хвилини, ОСОБА_9 , будучи об`єднаним з іншими співучасниками вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілої життя, забезпечуючи заздалегідь обіцяне швидке залишення співучасниками місця вчинення злочину, дочекався ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які сіли до керованого ним автомобілю «Аudі», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишили на вказаному автомобілі місце вчинення злочину.

2.2. Крім того, Суд уважає доведеним, що ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, у невстановлений час та місці, при невстановлених обставинах, незаконно придбав не менше 14 (чотирнадцяти) сліп-пакетів із кристалічною речовиною загальною масою 3,0749 г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено,- «метамфетамін», загальною масою 2,4474 г.

Після чого, усвідомлюючи, що дана речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - «метамфетамін», помістив вказані сліп-пакети із психотропною речовиною у 1 сліп-пакет з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотав резинкою, та почав незаконно зберігати для особистого вживання, без мети збуту, до моменту її вилучення.

Так, 23.07.2021 о 18 годині 59 хвилин, у ході затримання ОСОБА_9 , співробітниками поліції під час особистого обшуку останнього у кишені сумки, яка була при ньому, було виявлено та вилучено сліп-пакет з полімерного матеріалу замотаний резинкою, вмістом якого було 14 (чотирнадцять) сліп-пакетів з полімерного матеріалу з фіксаторами, всередині яких знаходилася кристалічна речовина, масами 0,2975 г, 0,1622 г, 0,1803 г, 0,1979 г, 0,2112 г, 0,2125 г, 0,1535 г, 0,2014 г, 0,2915 г, 0,2822 г, 0,1826 г, 0, 2795 г, 0,1705 г, 0,2521 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін». Маси «метамфетаміну» становлять 0,2354 г, 0,1300 г, 0,1409 г, 0,1625 г, 0,1682 г, 0,1677 г, 0,1223 г, 0,1590 г, 0,2303 г, 0,2191 г, 0,1456 г, 0,2252 г, 0,1366 г, 0,2046 г відповідно. Загальна маса «метамфетаміну» в речовинах, вилучених у ОСОБА_9 , становить 2,4474 г, що є великим розміром психотропної речовини.

Вказану психотропну речовину, обіг якої обмежено, - «метамфетамін» у великих розмірах, ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

2.3. Також, Суд уважає доведеним, що ОСОБА_10 , маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, у невстановлений час та місці, при невстановлених обставинах, незаконно придбав не менше 10 (десяти) сліп-пакетів із кристалічною речовиною загальною масою 3,6787 г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - «метамфетамін», загальною масою 1,999 г.

Після чого, усвідомлюючи, що дана речовина у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - «метамфетамін», помістив вказані сліп-пакети із психотропною речовиною у 1 сліп-пакет з полімерного матеріалу з фіксатором, та почав незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту до моменту її вилучення.

Так, 22.07.2021 в період часу з 22.06 до 22.12 години, у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_21, співробітниками поліції у ОСОБА_10 в спідній білизні, в яку останній був одягнений, було виявлено та вилучено сліп-пакет з полімерного матеріалу з фіксатором, вмістом якого було 10 (десять) пакетів з полімерного матеріалу з фіксатором, всередині яких знаходилася кристалічна речовина, масами 0,3663 г, 0,3954 г, 0,3061 г, 0,3401 г, 0,3469 г, 0,3008 г, 0,3425 г, 0,2517 і, 0,3798 г, 0,6491 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено -«метамфетамін». Маси «метамфетаміну» становлять 0,1944 г, 0,2406 г, 0,1600 г, 0,1714 г, 0,2021 г, 0,1508 г, 0,1652 г, 0,1468 г, 0,2105 г, 0,3572 г відповідно. Загальна маса «метамфетаміну» в речовинах, вилучених у ОСОБА_10 , становить 1,999 г, що є великим розміром психотропної речовини.

Вказану психотропну речовину, обіг якої обмежено, - «метамфетамін» у великих розмірах, ОСОБА_10 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

3. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав обвинувачення, висунутеОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Вважав, що винуватість обвинувачених в інкримінованих злочинах найшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, адже, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів з числа передбачених ст. 84 КПК, слідує, що:

- ОСОБА_9 винен у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України;

- ОСОБА_10 винен у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України;

- ОСОБА_8 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Пропонував Суду кожному з обвинувачених призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, а, крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з застосуванням вимоги ч. 1 ст. 70 КК України.

4. Позиція сторони захисту.

Викладаючи цей розділ вироку Суд зазначає, що КПК не передбачає обов`язку суду дослівно викладати у показання обвинуваченого.

Разом з цим Суд,з метою неупередженого та об`єктивного розгляду справи, що є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії, вважає необхідним викласти показання обвинувачених в тому обсязі, в якому вони дали суду, фактично дослівно.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , кожний з них, винуватими себе не визнали повністю.

Обвинувачений ОСОБА_9 . Суду показав, що 15 липня йому зателефонував ОСОБА_10 , який запитав, чи зможе він його підвезти в спортзал. Він відповів, що під`їде. Коли вони з ОСОБА_23 привіталися, підійшов ОСОБА_8 . ОСОБА_10 сказав, що потрібно зачекати, вони пішли та повернулися через 10 хвилин. Сказали, що знайома ОСОБА_8 запізнюється. Поки чекали, він чув розмову між ними і вони розповіли, що знайома ОСОБА_8 попросила організувати хуліганський напад на неї. ОСОБА_8 зателефонували, вони пішли та прийшли через 20-30 хвилин. Коли прийшли, сіли до нього в авто і вони поїхали. Потім ОСОБА_8 вийшов біля «Каравану», ОСОБА_10 він висадив на «Клочко». Сам заїхав на квартиру, узяв речі та поїхав в Підгороднє до дівчини, бо вранці вони їхали на море. Поїхали вранці на море - спочатку в Генічеськ, а потім в Кирилівку. Там знаходився до 23 числа. Коли після обіду вийшов поїсти, набігла топа людей зі зброєю, його повалили на пісок, де він лежав близько години. Потім почали проводити обшук, запис якого проводили на відеокамеру, відповідальним був ОСОБА_25 . Коли його підняли, йому накинули на шию сумку, з якої дістали одразу об`ємний пакунок з різнокольоровими препаратами. Він відреагував на це некультурними словами. Один із оперуповноважених співробітників сказав, щоб він радів, що в нього ще зброю не знайшли. Далі вони поїхали в Мелітополь, в райвідділ. Туди вже приїхала місцевий адвокат, хоча він просив, щоб викликали його адвоката. По дорозі вже в Дніпро йому показували відео, на якому ОСОБА_6 кричала. Йому сказали, що вона написала на нього заяву, що це він її побив. Коли приїхали в Дніпро , його вже чекала адвокат ОСОБА_12.

В липні 2021 році він мешкав за адресою: селищ Спаське, АДРЕСА_1 , з батьками. Вулиця Козинця знаходиться недалеко. Після звільнення з установи виконання покарань офіційно працював менеджером по торгівлі на фірмі близько 2,5-3 років. В 2021 році, який у нього був дохід не пам`ятає. До центру зайнятості на облік не ставав. Розряду з боксу та інших видів єдиноборств немає. В «Альянсі» відвідував секцію зі змішаних єдиноборств. В 2021 році в його користуванні було декілька авто. «Ауді», який був на відео - це не його. На «Ауді А6» (іншому, не те яке на фотознімку) він таксував. «Ауді А6» поїхав у ЗСУ, коли останній раз він на ньому пересувався, не пам`ятає. Наркотичні засоби ніколи не вживав. З ОСОБА_10 та ОСОБА_8 був знайомий, скільки за часом не знає. У ОСОБА_28 наркотичні речовини не купував. Вона тільки викликала його для послуг таксі, більше вони не спілкувалися. На вулицю Богомаза він приїхав на «Фольксвагені Б5». Номерні знаки автомобілів він не пам`ятає. Знайомі є на «Лівобережному - 2», з ночівлею він там не залишався. Телефон знаходився в кімнаті де він відпочивав. На турбазу «Динамо» в Генічеськ була запланована поїздка на 2 тижні. Він купував путівку ще з початку червня. В Генічеські був 3-4 дні, але через комарів поїхав. Після цієї путівки поїхав на турбазу в Кирилівку. Поїздка на море була запланована, анкетні дані дівчини не повідомить, так як не хоче. На море він їздив на «Фольксвагені Б5», Мелітополь проїздив. До моменту затримання йому не було відомо про повідомлення про підозру. Телефон адвоката ОСОБА_30 він сказав слідчому, оскільки знав номер напам`ять. Адвоката ОСОБА_27 в смт. Кирилівка не було. Його поклали на землю, сумку з нього зняли, потім він побачив через 30-40 хвилин. На питання потерпілої не буде відповідати. Потерпілу не знав. Татуювання в нього є - це «узор» на верхньому лівому плечі. Він по-дружньому підвіз хлопців. Поради їм ніякі не давав. Речовину йому підкинули. Слідчий ОСОБА_25 був, а хто саме підкидував він не знає. Прізвища « ОСОБА_31 », « ОСОБА_32 », « ОСОБА_33 » йому не відомі. До нього не поступали замовлення на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. Кастетів, ножів у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не було.

Обвинувачений ОСОБА_10 . Суду показав, що він розуміє в чому його звинувачують розумію. ОСОБА_6 не знав. ОСОБА_8 знав, вони товариші. З ОСОБА_9 відносини нормальні. Минуло багато часу. Приблизно в кінці липня до нього зателефонував ОСОБА_8 , з яким на протязі року в них були товариські відносини, разом займалися в одному спортивному залі. Той йому запропонував зустрітися. Зустріч була в центрі, навпроти ЦУМу. ОСОБА_8 розказав в чому йому потрібно було допомогти. Сказала, що є жінка - блогер, яка займається правозахисною діяльністю, хоче підвищити рейтинг, та для цього потрібно було інсценувати напад на неї в районі її дому. Він почав вагатися, через те, що це жінка, тому буде чорний піар. Потім погодився, оскільки довіряв ОСОБА_8 , який сказав, що згодом вони зустрінуться та через месенджер повідомить, коли буде напад. Через тиждень ОСОБА_8 йому зателефонував та повідомив, що вже домовився з цією жінкою і все сплановано, але на 15.07 о 18:00 год., вул. Богомаза, будинок точно не пам`ятає. 15.07. в нього мало бути ввечері тренування, які він практично не пропускав. Їхав з «Кам`янського» через «Островського». Потім зателефонував ОСОБА_9 , запропонував забрати його, так як той таксував. Завчасно він дістався на вулицю Богомаза, куди ОСОБА_8 приїхав незабаром. Вони зустрілися з ОСОБА_8 і пішли у двори. ОСОБА_9 чекав з боку будинку. ОСОБА_8 прийшло СМС від тієї жінки - блогерки, з приводу чого той сказав, що ця жінка ще на годину затримується. ОСОБА_8 почав йому розвивати тему інсценування нападу, щоб була кров. Відмовити він ОСОБА_8 не міг, оскільки той його виручав раніше, це була взаємодопомога. Ближче до сьомої години вони підійшли до під`їзду будинку, чекали поки відкриють двері, бо ключів в них не було. Зайшли до під`їзду, піднялися на сьомий поверх. В нього був з собою рюкзак з особистими речами. Через деякий час прийшло повідомлення на телефон, що жінка вже підіймається. Вона подала ОСОБА_8 знак, що все нормально, відкрила двері тамбура та їх залишила відчиненими. Вона зупинилася біля дверей. ОСОБА_8 пішов перший, наніс два удари, потім він, ОСОБА_10 , наніс 2 удари. Намагався бити несильно. Пішла кров, жінка присіла на присядки. Вони вже хотіли уходити та раптом він почув якийсь голос, це була сусідка. Після цього вони сходами спустилися вниз та пішли до ОСОБА_9 в таксі. Вони сіли в машину. Він розумів, що тренування вже не відбудеться, ОСОБА_8 попросив висадити його біля «Каравану», а з ОСОБА_9 вони поїхали далі, де попрохав висадити його на «Клочко». Після того як вони розійшлися, він поїхав в Кам`янське. Там він проживав зі своєю дівчиною. Вони хотіли пересадити вдома рослину, пішли за кут свого будинку, де почали набирати ракушки у відро, після чого велика кількість людей зі зброєю, не пояснюючи нічого, оточили їх, повалили на землю. Коли підняли на ноги, в нього ключ випав від дверей. В момент затримання, в шорти, які без кишень, в нього знайшли сліп пакети. Як згодом стало зрозуміло, його затримало Кам`янське РВП №1. Коли вони самі дістали, він побачив, що у сліп пакеті наркотики.

Обвинувачений ОСОБА_8 . Суду показав, що він давно знає ОСОБА_6 , з якою потім зустрічався неодноразово на різних заходах. Останнього разу він її бачив на мітингу біля Дніпровського суду. По закінченню він з нею розмовляв і вона сказала, що їй потрібна допомога, що вона йому зателефонує. Через тиждень ОСОБА_6 йому зателефонувала, запропонувала зустрітися біля кафе «Арлекіна». Він приїхав, почекав її. Вона приїхала, запитувала його де він працює, про сім`ю, казала, що вона блогер - борець за справедливість. Сказала, щоб легше було боротися вона хотіла б прийти до влади та стати депутатом. Але для того, щоб голосували люди, потрібно підвищити її рейтинг. Для цього прохала зімітувати напад на неї, поставити пару синяків. Запропонувала зробити це в неї вдома, щоб це там побачили сусіди і вона «розгоне» в месенжерах. Вони разом пішли до неї додому, зайшли в під`їзд, піднялися на сьомий поверх, там були двері в тамбур, зайшли в тамбур, там двері зачинялися. Вона сказала, що на той момент буде сама та залишить тамбур відкритий. Сказала, що треба буде ще одна людина, тобто щоб було двоє. За це вона обіцяла, як через 3-4 місяці заспокоїться, що візьме його в команду, де можна буде постійно заробляти гроші. Він поговорив зі своїм товаришем, з яким постійно займався в залі, пояснив що це буде імітація, попросив його допомогу. Це був ОСОБА_10 . Він запропонував йому, пояснив що ОСОБА_6 обіцяла, що за це нічого писати не буде, це максимум «хуліганка», вона просто роздує цю тему. Він з ОСОБА_6 до цього спілкувався, неодноразово пропонував їй допомогу, збирав масовку. Вона звернулася до нього через те, що він був не з круга її спілкування. Скільки було таких знайомих він не знає. Його товариш ОСОБА_10 згодився. Потім він зателефонував ОСОБА_6 , сказав що в нього все готово. Він просто попрохав ОСОБА_10 про допомогу, якому казав, що у нього, ОСОБА_8 , буде постійна робота, обіцяв що ОСОБА_10 буде з ним. Відносно нього у ОСОБА_10 немає заборгованості. ОСОБА_6 зателефонувала та сказала, щоб все зробити 15-го числа. Він приїхав туди на 6 годину, де зустрівся там з ОСОБА_10 . Він давав ОСОБА_6 свій номер телефону, вона йому телефонувала на «Телеграм». Далі вона написала СМС, що затримується. Вони зайшли в під`їзд, піднялися на 7 поверх, чекали на сходовому майданчику, згодом була СМС, що вона піднімається. Стояли біля ліфту на площадці, коли вона вийшла, кивнула головою, що все нормально. Відчинила двері, привіталася з сусідкою. Вони почекали пару секунд, надягли маски і зайшли. Вона стояла біля дверей, та їй нанесли пару ударів. ОСОБА_39 закрилася, присіла і почала кричати. Вибігла сусідка і почала також кричати. Вони втекли, спускалися сходами. Переписки в нього немає. ОСОБА_9 знав, просто віталися. Він колись працював в охороні і там познайомився з ОСОБА_9 . ОСОБА_10 знав ОСОБА_9 - вони всі разом займалися в одному залі «Альянс» на вул. Богдана Хмельницького. При першій зустрічі біля Дніпровського суду ОСОБА_6 не повідомляла, яка саме їй потрібна допомога. Номер телефону, за яким зв`язувалися, не пам`ятає. Вони зустрічалися в червні, через декілька днів після мітингу. Дату мітингу не пам`ятає. Мітинг був присвячений хабару в Дніпровському суді. Дослівно розмову при зустрічі не пам`ятає. Вона казала, що її хочуть придушити як борця за справедливість. Він з ОСОБА_10 мали інсценувати на неї напад. Вона казала, що потрібно розбити їй носа, щоб була кров і вона могла вийти в ефір. Кількість ударів вони не обговорювали, удари мали приходитися на обличчя, щоб були синці. Вона сказала, щоб було двоє людей - буде більш реалістично. ОСОБА_6 показала місце її мешкання в той же день, як він з нею зустрівся. ОСОБА_10 він повідомив, що потрібно розбити носа та поставити пару синців активістці - блогеру, повідомляв, що це буде жінка. Він обіцяв в якості винагороди ОСОБА_10 , що «підтягне» останнього до себе. Він повідомив ОСОБА_6 в телефонному режимі, що в нього готова друга людина (через два-три тижні після зустрічі). Вона зателефонувала 13 липня (точно не пам`ятає) і сказала, що 15-го числа можна інсценувати напад. З ОСОБА_10 вони не виділяли, хто буде наносити удари. В нього було декілька телефонів. 15 липня він їхав з « ОСОБА_40 » трамваєм до «Островського», потім маршруткою до «Березинки», хвилин 40 був весь маршрут. ОСОБА_10 проживав на «Тополі». Вони зустрілися на місці у дворах близько 18-00 години, ходили по вулиці, чекали. ОСОБА_39 прислала СМС, що вона затримується. В чому він був не пам`ятає, на відео був зображений він. Яка в нього була зачіска, не пам`ятає. ОСОБА_6 , коли затримувалася, сказала, що буде через 1 годину. Вони сиділи у ОСОБА_9 в машині, можливо «Ауді». Була одна машина. Він не пам`ятає «Хюндай сонату». Чи був у ОСОБА_10 рюкзак з собою, не пам`ятає. Коли мала прибути ОСОБА_6 , вони чекали біля під`їзду поки хтось відчинить двері, ключі йому не дала, він не запитував. Вони піднялися і вийшли на балкон, де курилка. Чи перевдягалися він, не пам`ятає. На балконі вони були 15-20 хв. ОСОБА_6 зателефонувала або прислала СМС, не пам`ятає, перед тим як підніматися. Вона вийшла з ліфту, побачила їх та кивнула. Відчинила двері і залишила відчиненими, як вони і домовлялися, зайшла в коридор. Вони почекали пару секунд і зайшли за нею. Вона стояла біля дверей. Почали наносити удари, вона почала кричати. Він бив її, якою рукою не пам`ятає. ОСОБА_10 бив її руками. Ногами ніхто не бив. Ними було нанесено по 2-3 удари, кожним, в область обличчя. В коридорі була жінка - сусідка, яка кричала. Ножем чи іншими предметами вони не погрожували. Він не може сказати, які саме пошкодження він завдав. Вони швидко вийшли з під`їзду та побігли до машини, на якій приїхав ОСОБА_10 . Машина їх чекала, там був ОСОБА_9 . Вони сіли у вказаний автомобіль, він вийшов за перехрестям навпроти «Каравану», а ОСОБА_10 з ОСОБА_9 поїхали далі. Додому він повернувся міським транспортом - на маршрутці до «Островського», а далі трамваєм. Після цього з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 він не зустрічався і не телефонували. Вони домовилися, що 3-4 місяці спілкуватися не будуть. ОСОБА_6 не телефонував. Вона до цього казала, сама його знайде через спільного знайомого через 3-4 місяці. З «Фейсбуку» дізнався, що когось затримано за умисне вбивство. Через рік дізнався, що затримано ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Він думав, що все буде за планом, що за це нічого не буде, так як вона і обіцяла. В липні 2021 року він проживав на АДРЕСА_9 . Номер телефону не пам`ятає, офіційно не працював. Неофіційно працював на вахтових чергуваннях в іншій області. Коли повернувся, він не пам`ятає. Грошей вистачало. ОСОБА_41 не знає. Місце мешкання він змінив через те, що в нього маленька дитина, в «приватному секторі» краще і там він в батька ремонтував машину. Але вони приїжджали на «Орловську» також. Організатором подій була ОСОБА_6 . ОСОБА_9 поради не давав, допомоги від нього не було. Вони мали під час нападу на ОСОБА_6 нанести їй декілька ударів, щоб були синці і щоб вона могла зняти відео. Можливо силу не розрахували. Закінчили бити, бо побачили сусіди. За домовленістю вони повинні були нанести кілька ударів і втекти. Час побиття вони не визначали. На «Орловській» - це була квартира, яку винаймав, до початку війни платив за квартиру. ОСОБА_6 просила зімітувати на неї напад, щоб вона змогла зняти відео, розмістити в соціальній мережі як блогер для підняття рейтингу. Вона сказала зімітувати напад та нанести декілька ударів, розбити ніс та поставити пару синців. Якби не сусідка, вони все-одно б пішли. В «Фейсбук» він побачив відео, яке надала потерпіла. Ніяких блискучих предметів у них не було. В нього татуювань немає, а в ОСОБА_10 є, але де не пам`ятає.

Коли зустріли ще біля суду ОСОБА_6 , вона не сказала яка саме допомога потрібна була їй, сказала що це обговоримо пізніше. ОСОБА_10 він сказав, що хороша людина просить, щоб зімітувала напад на неї. Неприязних стосунків з ОСОБА_6 в нього не було, мотивів та боргових зобов`язань не було. Його ніхто не наймав, це вона попросила про допомогу. Він не відмовив через те, що вона хотіла піти в депутати та обіцяла забезпечувати його постійною роботою. «ОСОБА_58» та « ОСОБА_33 » не знає. Винагороду не від кого не отримував. Наміру вбити ОСОБА_6 не було, тільки синці. Якби сусідка не вийшла вони б все одно не продовжували бити далі. На відео він себе впізнає, ОСОБА_10 був з ним в масці. Чи було те саме авто на відео він не знає. В нього профіль на « Фейсбук » - « ОСОБА_8 », на який номер телефону зареєстрований він не пам`ятає, зареєстрований давно. ОСОБА_6 йому розповідала, що вона воює з кримінальними авторитетами. Він особисто з цими особами не знайомий. Суму вони не обговорювали. Біля Дніпровського суду кількість людей він не пам`ятає. ОСОБА_6 просто кричала коли напали, він не пам`ятає.

Пряма мова під час допиту у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 до потерпілої ОСОБА_6 : « Я не знаю, чому це так закрутилося, обіцяла що нічого не буде. Погано бути замовником, ти цю кашу заварила. Я їздив на охорону на фермерське господарство.»

08.06.2021 року не приймав участь у мітингу, він там проходив (біля Дніпропетровського районного суду), був з іншою людиною на стоянці біля суду, і звідти він там побачив ОСОБА_6 . Вона до нього підходила біля площадки. До 15.07. в районі місця проживання потерпілої він не пам`ятає чи проводив підготовчі дії. Не пам`ятає де зустрівся з ОСОБА_10 . На сторінці 49 зображений він, біля під`їзду, у темній футболці, на голові кепка, з ним поруч ОСОБА_10 . На а.с. 68 та а.с .69 він не знає, хто виходить та вибігає з під`їзду. На а.с. 16 - одяг його, може ще хтось, він не знає. Він не пам`ятає на якому автомобілі приїздив ОСОБА_9 . Інсценування повинно було відбутись о 19-00 годині. Так вони домовились з потерпілою. На місце вони приїхали біля 18-00 години, повинні були піднятись на поверх о 19-00 годині. Вона повідомила, що затримується. Вони чекали слушної нагоди, щоб зайти до під`їзду. Він не знає чому ОСОБА_10 перший раз не взяв рюкзак. Це він пояснив ОСОБА_10 куди потрібно йти. Біля ліфту нікого не було, тому там вони її не били. Була з потерпілою домовленість, що мали бути свідки. Де вони її били - там був великий коридор до багатьох квартир. Потерпіла ще не відчиняла квартиру коли вони почали. Вони не домовлялись, коли припинять свої дії. Вони повинні були їй розбити носа та поставити декілька синців - так вони з нею домовились. Він бив долонею. Професійно спортом не займався, боксом не займався. Свій телефон після нападу не втрачав. Не пам`ятає, чи перебував він в районі вул. Богомаза до 15.07.2021 з ночівлею. Там його раніше не було, телефон після нападу не втрачав.

Свою позицію сторона захисту висловила як під час допиту обвинувачених, так і в ході судових дебатів.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, окрім випадків, передбачених цією статтею. Зокрема, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Позиція сторони захисту зводиться до невинуватості обвинувачених з огляду на те, що, на їх переконання, дії обвинувачених не містять складу кримінального правопорушення, а певні докази, здобуті з грубим порушенням норм чинного законодавства, інші - не підтверджують обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, деякі є недостовірними. І хоч також сторона захисту покликалась на відсутність події злочину, однак мотиви, які вона наводила на підтвердження такої позиції, вказують, що мається на увазі відсутність складу злочину, передбаченого ст. 115 КК України.

Свою позицію сторона захисту обґрунтувала тим, що особисто ОСОБА_6 для підняття свого рейтингу організувала напад на себе, яка з цієї мети залучила ОСОБА_8 та який за пропонуванням потерпілої залучив ОСОБА_10 , на наявність грубих процесуальних порушень у справі на стадії досудового розслідування.

Захисники, кожний з них, висловили думку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, тому просили Суд відносно кожного з обвинувачених ухвалити виправдувальний вирок.

5. Суть питання, що вирішується судом.

5.1.З обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000484,складеного 21 грудня 2022 року старшим слідчим у СУГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 та затвердженого того ж дня прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , слідує, що:

- ОСОБА_9 обвинувачується -

а) у наданні порад і вказівок, наданні засобів, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, тобто пособництві у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб ,

б) незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту;

- ОСОБА_10 обвинувачується -

а) у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб,

б) незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

5.2. З обвинувального акту у кримінальному провадженні №№ 0000901, складеного 29 червня 2022 року старшим слідчим у СУГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 та затвердженого того ж дня прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_18 ,слідує, що

- ОСОБА_8 обвинувачується - у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в т.ч. 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення .

Особливості наведених правовідносин свідчать, що у провадженні необхідно надати відповідь на такі ключові питання:

(1) чи вчиняв обвинувачений діяння, яке охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого КК України;

(2) чи доведено стороною обвинувачення винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення;

(3) як слід кваліфікувати діяння обвинуваченого, у випадку доведення його винуватості ?

Суд надає ствердні відповіді на 1 та 2 питання, у зв`язку з чим кваліфікує дії обвинувачених:

- ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст.309 КК України;

- ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України;

- ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

6. Обставини, які Суд вважає доведеними під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 337, п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 368 КПК України, здійснивши судовий розгляд стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, допитавши обвинувачених, потерпілу, свідків, дослідивши під час судового розгляду всі докази, надані сторонами кримінального провадження, Суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого та обвинувачені, кожний з них, винний у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушеннях в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими Судом та дослідженими під час судового розгляду.

7. Докази на підтвердження встановлених Судом обставин.

Судом у відкритому судовому засіданні заслухані показання потерпілої та свідків.

Під час показань свідків відбувся їх прямий та перехресний допит.

Також, у відкритому судовому засіданні Судом були досліджені надані сторонами документи та речові докази.

Під час дослідження доказів сторони скористалися наданими їм процесуальними правами надавати Суду усні та письмові пояснення та заперечення.

Під час дослідження доказів Суд дійшов висновку, що спосіб отримання стороною обвинувачення доказів, визнаних Судом належними і допустимими, був справедливим, а процес дослідження доказів під час судового провадження забезпечував право обвинувачених на захист.

За наслідками судового розгляду та здійсненої у нарадчій кімнаті оцінки доказів Суд робить висновок про належність та допустимість наступних доказів на доведення вини обвинувачених у об`єднаному кримінальному провадженні .

Викладаючи цей розділ вироку, Суд зазначає, що КПК не передбачає обов`язку суду дослівно викладати показання потерпілого та свідків. Таке джерело доказів суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 754/10882/17).

Разом з цим, Суд,з метою неупередженого та об`єктивного розгляду справи, що є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії, вважає необхідним викласти показання потерпілої та свідків в тому обсязі, в якому вони дали Суду, фактично дослівно, крім того, показання потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_26 у судовому засіданні за їх хронологією.

Потерпіла ОСОБА_6 . Суду показала наступне.

21.02.2023

Особисто обвинувачених не знала. Вона є головою громадського об`єднання «Укри» з моменту створення 2019 року, займається захистом людей, підприємців. ЇЇ діяльність не була зручна тим людям, проти яких вона її вела, погрози більше надходили в її бік, а не вбік організації. Погрози надходили вночі. Так, телефонував ОСОБА_47 - член організованого злочинного об`єднання, на її думку. Телефонував з погрозами їй і цивільному чоловікові. Коли вони знаходилися в будинку ОСОБА_26 , його сусідом є ОСОБА_49 - заступник начальника обласної поліції, який повністю встав на бік бандитів. До нього в гості тоді прийшов ОСОБА_32 зі своїм спільником, і вони почали стріляти в повітря з своєї зброї і кричати, що нам «п…» (нецензурне слово). Вона сприймала погрози реально. З початку 2021 року вона подавала заяву в поліцію, так як спільні знайомі попередили її, що на неї готується замах на вбивство, заказниками якого будуть суддя ОСОБА_33 і ОСОБА_32 , який є її цивільним чоловіком. Вона поїхала в обласну поліції, там писала заяву, це зафіксовано. В заяві написала людей, які можуть бути причетні на замах на її життя. Це було за декілька місяців до нападу. За заявою кримінальне провадження не було порушено. 15.07.2021 року вони поїхали на зустріч з ОСОБА_4 - прокурором обласної прокуратури, так як вона зверталася до депутатів Верховної Ради з скаргами постраждалих від організованих злочинних угрупувань нашого міста. Таким чином вона сформувала 24 кейси постраждалих, які направила депутатам, а вони звернулися з запитами до Генеральної прокуратури, а Генеральна прокуратура «спустила» до обласної прокуратури. На цей день було призначено 3 співбесіди з різними групами постраждалих (в кожній групі 4-5 осіб). Всі ці злочинні угрупування мали єдиний центр управління. Вранці була зустріч, поїхала з ОСОБА_26 на його автомобілі, тривала співбесіда близько 2-х годин. Після цього ОСОБА_26 поїхав на роботу, а вона замовила таксі. Підійшла до ресторану «Репортер» (туди замовила таксі) та побачила двоє підозрілих чоловіків, років 40-45. Їй здалося, що вони за неї стежили. Вона поїхала до «Наутілусу» зустрічатися зі своїми подругами. Після зустрічі о 19:30-19:40 год. її приїхав зустрічати ОСОБА_26 і вони поїхали додому. Їхали кожного разу додому одним і тим самим маршрутом, і завжди повторювали одні і ті самі дії. ОСОБА_26 її висаджував біля кафе «Арлекіна», вона проходила між 202 і 204 будинками і заходила додому. ОСОБА_26 в цей час їздив ставити машину на стоянку,яка знаходилася навпроти кафе «Арлекіна». Вона підіймалася на поверх на ліфті та відчиняла двері тамбуру. 15.07.2021 вона підіймалася також на ліфті, не пам`ятає чи був хтось з нею у ліфті. 3-4 хвилин додому від машини йти. Коли зайшлася на поверх, відкрила двері тамбуру, залишила їх відчиненими. Вона завжди залишає двері відчиненими, щоб коли ОСОБА_26 підніметься на поверх не діставав ключі та не відчиняв двері тамбуру. Коли заходила, то привіталася зі своєю сусідко, вона якраз йшла з курилки (щось схоже на балкон). Зайшла відкривати двері до квартири, вставила ключі правою рукою в замок, в цей час сусідка вже закривала за собою двері в квартиру, почула скрип двері та повернула голову направо. Побачила, що заходять двоє молодих людей: один вище, інший нижче, котрий вище йшов перший. Звернула увагу, що дані люди не схожі на жильців,які знімають дальню квартиру. Вони дивилися на неї, підійшли до неї. Той хлопець, який вище, наніс їй удар. Вона пам`ятає це як змах руки, але не пам`ятає біль, після чого впала на підлогу. Далі пам`ятає руки, ноги, і бачить щось схоже на ніж. Вона лежить в цей час, намагається встати на ноги та її хитало. Болі не відчувала. Чула шурхіт ніг і все це припинилось, коли вона почула крики сусідки ОСОБА_54 ,почала гукати на поміч. Для неї це здалося нескінченним часом, але вони продовжували їй наносити удари. Коли сусідка крикнула «викликай поліцію», вона побачила, що «ноги» тікають. Далі погано пам`ятає. Нападники була одягнуті в темний одяг. В першого була одягнута маска. В нього чіткий вигляд. Одного з обвинувачених вона запам`ятала (потерпіла вказує на ОСОБА_10 ). Нападники нічого не говорили, вони намагалися просто забити. Потім зрозуміла, що ще б пару таких ударів і вона вже могла не прийти в себе. Між собою вони нічого не говорили. Коли вона впала на підлогу, удари продовжували наносити. Вона втрачала свідомість. Завадило нападникам продовжувати нанесення ударів завадили крики сусідки. В слідчих діях вона приймала участь, підписувала документи. Їй завжди хотілося побачити обвинувачених, бо вона впевнена що зможе їх впізнати. ОСОБА_8 вона не пам`ятає на зборах, акціях.

Потім вияснилось, що у неї з ОСОБА_8 були спільні знайомі, але ОСОБА_8 вона не пам`ятає. Так, її чоловік за неї хвилювався. Вона з чоловіком не розглядала під`їзд будинку як небезпечне середовище. Відносно неї були погрози. Після нанесення тілесних ушкоджень вона почала проводити прямий репортаж, оскільки розуміла, що дані люди не довели до кінця, що почали. Вона була впевнена це було не просто щоб налякати. Сам біль почав приходити пізніше. Вона на лікуванні перебувала в різних лікарнях згідно направлень лікаря.

Після першого удару вона намагалася захиститись та потім впала. Поза була лежачи. Побачила блиск металу і щось схоже на ніж, що саме не знає. Судово-медичну експертизу проходила, здається в «Мечникова». Добре пам`ятає момент нападу, все що з нею відбулося, людей пам`ятає. Запам`ятала очі, носо-губні дуги.

28.02.2023

Яка була рана їй важко визначити. Її всю зашивали, що і як вона не пам`ятає. На той момент їй здавалось, що це не з нею сталося. Після події болі вона не відчувала, стала відчувати тільки тоді, коли почала виходити на відео. В неї на носі була рвана рана та видна кістка, були перекриті носові шляхи, але вона цього не розуміла,в голові гул. Було відчуття неясності. Коли її зашивали не пам`ятає. Після вже на фотографіях бачила кількість швів, потім зверталася до спеціалізованої клініки щоб прибрати шрами. Ключі від квартири були в замку. Вона вже почала їх провертати, вона права, тобто трималася правою рукою. Було 3 ключі, та електронний ключ від вхідної двері. Цими ключами вона не могла пошкодити собі руку. Ключі не гострі. Вона казала співробітникам поліції на місці, що її намагалися вбити, і на відео про це казала. З «Наутілуса» вона не кожного дня їде додому. Близько останніх 2-3 тижнів вона перебувала кожного дня в «Наутілусі». Іноді може брати роботу додому та працювати з дому. Коли була вдома, діти могли дзвонити в домофон та просити впустити їх, це були саме дитячі голоси. Вона вже розуміла, що могли продивлятися чи знаходиться вона вдома чи ні. Під час нападу бачила у нападників предмет, схожий на ніж, можливо заточка. Щось гостре та блиск сталі. В неї гарна реакція, тому напевно вона захищалась від ножа, виходячи з цього, що в неї був порізаний палець. Вона громадський діяч. ОСОБА_33 - це суддя. ОСОБА_32 в свій час працював на ОСОБА_55 , який був заступником мера. Перший раз вона з ним познайомилася коли вона в якості громадського діяча намагалася врегулювати норми МАФів в місті. Коли познайомилася з ОСОБА_26 , виявилося що ОСОБА_32 - сусід її чоловіка. ОСОБА_32 з ОСОБА_33 просили в гості до ОСОБА_26, в сауну, намагалися дізнатися як в нього справи. Далі виявилось, що вони бачили, що в ОСОБА_26 з дружиною не дуже міцні стосунки та підмовили її завести на фірму бандитів, як фактично фірма була оформлена на її маму, оскільки ОСОБА_26 керував департаментом міжнародної компанії та не міг мати своє приватне підприємство.

Після рейдерського захоплення підприємства, ОСОБА_32 повністю курирував, щоб групи заходили та грабували товар з підприємства, гроші з рахунків, і повністю порожню фірму віддали людині, яку знав ОСОБА_32 . Все це робилося під загрозою смерті. ОСОБА_26 знаходився весь цей час вдома, його дружина поїхала до Києва , вони не спілкувалися.

Тоді вони знайшли інших постраждалих від дій ОСОБА_58 . Вона почала всю цю тему з ОСОБА_58 максимально дізнаватися, підключати журналістів. В управлінні поліції це все почало доводити до логічного завершення, як в цей час всі ці справи проти ОСОБА_58 забрали до Києва та через рік закрили. Вона зрозуміла, що це діє не просто ОСОБА_32 , а все це він робить для інших людей. Суддя ОСОБА_33 також була причетна. Було звернення до правоохоронних органів в січні 2020 року. Там все було пов`язано з тим, що вона, ОСОБА_6 , почала оголошувати діяльність злочинного угрупування. Її заяву в ЄРДР не внесли. Заяву вона подавала як голова громадської організації. З клопотанням до слідчого судді е зверталася. Після зустрічі з прокурором, вона йшла біля ресторану «Репортер» до таксі та звернула увагу на двох чоловіків, які її насторожили.

Нападники були чоловічої статті, спортивного складу. Кількість ударів вона не може вказати, тому що не відчувала болі, напевно втрачала свідомість. Удари переважно приходились на обличчя, голову,були удари по тілу та на животі. Втекти від них не могла, в неї не було сил. В тому приміщені, де це відбувалося, в неї була обмежена можливість виходу. Її врятувала сусідка, яка почала здіймати галас. В яку лікарню вона поїхала першу, не пам`ятає. Її возили по багатьом лікарням. ОСОБА_26 був завжди біля неї. Він її підтримував. Коли побачив її вперше, він був шокований. Дезорієнтований стан зберігався близько 1 доби. Вона не пам`ятає чи виписувалася з лікарня, в якій перебувала на стаціонарному лікуванні. Щодо кастету - це припущення. Вона його не бачила. Цивільний позов підтримує. Для неї як для жінки це побиття - занепад для самооцінки. В неї досі проблеми з диханням. Майже рік в неї були панічні атаки, вона боялася виходити з дому, не була повноцінним співробітником. До психолога не зверталася. Коли стався напад, боялася, що її вб`ють. В день нападу в неї був при собі телефон та 25 тисяч гривень. Засобів самозахисту не було. Заволодіти речами не намагалися. Через «Фейсбук» вона дізналася, що в неї з ОСОБА_8 є лише один спільний знайомий - ОСОБА_60 . Вона написала останньому, та запитала про ОСОБА_8 , що це за хлопець. Той не відповідав та ОСОБА_8 через деякий час закрив свою сторінку, На даний час відкрите ще одне кримінальне провадження за її заявою як громадського діяча. Вона представляє організацію «Укри». Вона зверталася щодо запровадження заходів безпеки відносно неї але відмовилася від тих заходів, які їй було запропоновано. В кримінальних правопорушеннях, відкритих за її заявою, про підозру нікому не було повідомлено, особи наче викликалися та допитувалися. Напад був швидкий, але їй здалося що нескінченно довгий, було безперервно. Відеозапис - це був прямий ефір, відеозапис повний, не змонтований. Це був прямий ефір, щоб вийти в нього з «Фейсбук» треба 2 рази нажати пальцями. Метою запису було висвітлення подій та щоб убезпечити себе від того, що ці люди не закінчили своїх дій. Вона усвідомлювала що з нею відбувається. В неї фронтальна камера.

15.05.2023

Мітинг під Дніпропетровським районним судом був об 11-00 годині 08.06.2021 року.

Обвинувачених на мітингу не було. Мітинг тривав приблизно до 13-00. Вона та мітингуючи сказали свої вимоги та пішли. Зафіксували їх два телеканали. З ОСОБА_8 вона ніколи цілеспрямовано не спілкувалась та не телефонувала йому. В день нападу кількість прямих ефірів вона не пам`ятає. Всі записи на сторінці зроблені нею, веде самостійно. Того дня на сторонці вона не відповідала на запитання через стан свого здоров`я. Того дня її чоловік зателефонував ЗМІ та вони супроводжували їх протягом всієї поїздки по лікарням. Згодом приїхав її друг, якому вона дала інтерв`ю. ОСОБА_8 не знає. На її думку замовники злочину оплатили адвокатів обвинуваченим. Вона не пам`ятає, хто сказав, що взяли ОСОБА_8 , тому що останній знав її, десь бачив. Посттравматичного синдрому в неї не було.

22.05.2023

Ця акція була 08.06.2021 року. Вони перед мітингом завжди збираються біля машин, а потім всією компанією йдуть до місця проведення мітингу, і в кінці всією компанію повертаються до машин. Трансляція була на 2-3 дні пізніше. Вона зрозуміла, що вони контактували з ОСОБА_8 на цьому мітингу, зі слів ОСОБА_8. Контакт «ОСОБА_103» сам «Вайбер» дав фотографії. Скріншот вони робили приблизно 1 рік тому. Скріншот з «Фейсбуку» вони зробили в різні часові проміжки. За часом на мітингу вони були приблизно з 10-00 до 12-00 години, тобто біля двох годин. Відеозйомка була неперервна 2-3 години. Та версія, яку каже ОСОБА_8 це нісенітниця. Останній хоче її оговорити.

Свідок ОСОБА_61 . Суду показав, що йому подзвонила ОСОБА_39 ( ОСОБА_6 ) та сказала, що вони проводять мітинг, тому він ( ОСОБА_61 ) також приїхав. Це було влітку близько року назад біля Дніпропетровського районного суду. Він приїхав на власному транспорті, поставив недалеко від суду авто. Там було багато людей, всіх осіб, які прибули на мітинг він знав у обличчя, та були також журналісти. ОСОБА_8 йому не знайомий. У цьому залі серед обвинувачених відсутні особи, які були присутніми на тому мітингу. Коли він приїхав на мітинг дівчата вже стояли біля приміщення суду.

Свідок ОСОБА_63 . Суду показала, що з ОСОБА_9 познайомилась приблизно 2 роки тому, коли викликала таксі і той приїхав. Останній раз бачила його рік тому. Факт вживання ним наркотиків їй невідомий, про напад на ОСОБА_6 знає тільки з новин. З 12 по 16 липня вона не пам`ятає де перебувала, ніколи не була на вул. Богомаза. На 15 липня вона номер телефону не змінювала. Номер телефону ОСОБА_9 у неї не записаний. Вона замінила телефон. За допомогою телефонних дзвінків спілкувалися приблизно 1 рік, за необхідністю. Огляд телефону був. Не пам`ятає дзвінків на номер телефону НОМЕР_3 . У ОСОБА_9 був не такий номер телефону. Особа ОСОБА_41 їй не відома. При огляді в автомобілі було 3 працівника поліції, вона бачила лише посвідчення одного. При огляді телефону понятих не було. Що працівники поліції роздруковували не знає. Що підписувала не пам`ятає. Якщо протокол, то підписувала тільки вона, більше нікого не бачила. Поліція її жодного разу не викликала стосовно цієї справи. Їй одного разу зателефонували та сказали, що потрібно зустрітися. Вона зустрілася з працівниками поліції. Поки спілкувалася з одним, інші в її телефоні «клацали», задали питання, чи є в неї номер ОСОБА_9 .? Вона сказала що є і що підписаний як ОСОБА_68 . Вона не заперечувала проти огляду телефону, в неї просили лише подивитись телефон. Наразі в неї телефон новий, номери не переносила. У ОСОБА_9 був «Київстар». В ході досудового розслідування її не допитували. В якій службі працював ОСОБА_9 , не пам`ятає. З ОСОБА_9 їздила на золотистій «Нексії».

Потерпілу ніколи не бачила. Займається тим, що продає квіти на вул. 8 березня. Колись давно вживала наркотичні засоби. З ОСОБА_9 зараз не спілкується.

Уточнює, що побачила тільки одне посвідчення, хто дві інші особи не знає. З ОСОБА_9 познайомилась в таксі. Вони обмінялися номерами, щоб викликати його по номеру телефону в обхід служби таксі. Інших обвинувачених не бачила. Проти огляду телефону не заперечувала. Вона не юрист. Телефон повернули. Огляд телефону на роботу не вплинув. Записи телефону не змінювалися. Чи дзвонила ОСОБА_9 після огляду, не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_71 . Суду показав, що він приймав участь у мітингу 08.06.2021 року біля Дніпропетровського районного суду. Крім нього були ОСОБА_61 , ОСОБА_73 і ОСОБА_23 , потерпіла ОСОБА_6 , та інші, загалом 10-12 осіб. На мітинг він прибув громадським транспортом, стояв з ОСОБА_61 трохи окремо. Потерпіла перебувала у полі його зору, вона нікуди не відлучалась, мітинг за часом був близько 40 хв. Він всіх пам`ятає, хто був на мітингу з їхньої сторони. ОСОБА_75 там була. Сторонніх осіб не було, крім працівників поліції. До суду зайшло лише кілька осіб, жінка та якийсь чоловік. Прізвище « ОСОБА_8 » чує вперше. Після мітингу потерпіла, ОСОБА_75 та ОСОБА_26 поїхали разом. Він не перебуває у будь-якій залежності від ОСОБА_6 . Про цей мітинг дізнався від потерпілої, яка йому зателефонувала. Там було 2 телеканали, у нього брали інтерв`ю, потерпіла була біля оператора. Це було біля 10-11 годин. Коли приїхав на мітинг потерпіла була біля суду, він приїхав останній. Потерпіла була на машині. Він це побачив коли потерпіла вже збиралась їхати.

Свідок ОСОБА_77 . Суду показала, що 15.07.2021 року вона бачила напад на свою сусідку - ОСОБА_6 . Це було після роботи, точний час не пам`ятає. Після роботи вона з чоловіком виходила покурити на спільний балкон. Коли поверталися в квартиру в цей час заходила сусідка ОСОБА_6 . Вони привіталися. Чоловік заходив додому перший, вона за ним. Коли почала зачиняти двері, на площадку до них «залетіли» двоє чоловіків і почали бити ОСОБА_6 .. Вона ( ОСОБА_80 ) почала кричати і кричала чоловіку, щоб той викликав поліцію, тоді ці двоє втекли. Нападники були в темній одежі, на обличчі у них були маски, були в головних уборах. Били ОСОБА_6 руками та ногами. В момент побиття остання була на полу. Слідчий експеримент проводився декілька разів. Вона показувала місце там, де потерпіла лежала. Слідчі приїжджали декілька разів, в різний час дня. Протоколи складалися та вона їх підписувала. За тривалістю, від «заходу» цих людей та до їх втечі - це було дуже швидко, пройшло менше хвилини. Чоловік мабуть побачив ОСОБА_6 , якщо привітався з тою. В момент побиття ОСОБА_6 - чоловік за межі квартири не виходив. Потерпіла була на підлозі, між вхідними дверима на поверх та своєї квартири. Вхідні двері на поверх, а через декілька метрів лівіше квартира потерпілої. Світло в коридорі було вимкнено, але було достатньо світло. В коридорі є балкон спільний, від неї до нього метра 2 було. Від ліфта до загального коридору є двері. Є вхідні двері на поверх. Коли зачиняла двері, вона почула шум, повернулася і побачила, що потерпіла лежить на підлозі і її б`ють два чоловіка. Головою потерпіла була повернута в сторону своєї квартири. В цей час нападники сиділи на потерпілій і наносили удари колінами. Вона після цього допомагала потерпілій встати, поліцію викликав чоловік. Двері потерпілої були зачинені, сумка була на підлозі. Подробиці потерпіла не повідомляла. Коли були нападники, вона знаходилася від ОСОБА_6 на відстані трьох метрів. В руках у них не бачила чи щось було. Двері на загальний коридор прикривали, але не завжди закривали на замок, який закривається і з середини і з зовнішньої частини, а відкрити тільки ключем можливо. Відстань від ліфтів до коридору: від одного - 1 м, іншого - 1,5 метрів. Між ними вихід на сходи. Освітлення не було, але це було літо, все було видно. Нападники, коли вибігли з коридору, побігли в сторону ліфту. Коли вона підійшла до ОСОБА_6 , остання взагалі не розуміла, що відбувається, так як була побита і в шоковому стані. Після побиття потерпіла встала, почала знімати на телефон своє обличчя. Вона з нею спілкувалася, мова зрозуміла була. Чи казали щось нападники, вона не чула, так як почала кричати. У потерпілої на обличчі була кров, гематома. Потім вона шукала сережку потерпілої, та у останньої на платті була кров. Коли потерпіла ходила, з неї капала кров.

Показаннями свідка ОСОБА_80 повністю підтверджуються у кримінальному провадженні обставини злочину, викладеному в обвинувальних актах та те, що ОСОБА_8 з ОСОБА_10 припинили напад на ОСОБА_6 та її побиття виключно з тої причини, що свідок втрутилась, а не з інших причин.

Свідок ОСОБА_25 . Суду показав, що його було визначено старшим групи слідчих по кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування проводилися слідчі дії, в ході яких встановлено, що може бути причетний ОСОБА_9 . Була отримана інформація, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуває в смт. Кирилівка Запорізької області. Він за погодженням склав повідомлення про підозру, яке було направлено поштою та вручено батькові підозрюваного під підпис. Також, його було відряджене до смт. Кирилівка для проведення процесуальних дій. Затримання підозрюваного ОСОБА_9 було на пляжі в смт. Кирилівка. При собі той мав сумку, в якій при затриманні та проведенні особистого обшуку було виявлено грошові кошти, документи, сліп-пакети з кристалічною білою речовиною. Було залучено двоє понятих з місцевого населення. Протоколи затримання та особистого обшуку складалися, підписували всі учасники: поняті, затриманий та адвокат. Йому відомо про зупинення кримінального провадження у зв`язку з розшуком підозрюваного після повідомлення про підозру. Далі, за його особистою указівкою, слідчим з групи слідчих ОСОБА_85 було відновлено у зв`язку з проведенням слідчих дій з іншим підозрюваним у м.Кам`янське. Щодо заперечень учасників на момент затримання ОСОБА_9 , він не пам`ятає, та якщо заперечення не вказані в протоколі, отже їх не було. Повідомлення про підозру було складено ним за погодженням з прокурором, адресу не пам`ятає. Адвокат був присутній при складанні протоколу про затримання ОСОБА_9 в смт. Кирилівка. Центр безоплатної правової допомоги повідомляв мобільним телефоном, за адресою смт. Кирилівка. Центр повідомляв одразу після затримання підозрюваного (хвилин через 5-7), чому саме такий час зазначено центром, сказати не може. Йому відомо про те, що порушено кримінальне провадження. Наплічна сумка була у ОСОБА_9 , відео фіксації не було під час обшуку. В рамках цього кримінального провадження, здається було затримано ОСОБА_10 . Протокол було підписано адвокатом на місці складання протоколу - в смт. Кирилівка. Прізвища слідчих, хто входив до складу групи, пам`ятає деяких: ОСОБА_85 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 . Кількість сліп-пакетів не пам`ятає. Адвокат ОСОБА_27 прибула під час складання протоколу. Відстань від Мелітополя до Кирилівки йому невідома. В протоколі зазначене місце затримання, та прив`язка до найближчого будинку. Його ДБР не повідомляло про підозру у кримінальному провадженні. Постанови про відновлення досудового розслідування можливо бачив, міг бачити коли приїхав з відрядження. До матеріалів досудового розслідування долучалися всі постанови.

Свідок ОСОБА_91 . Суду показав, що 22.07.2021 року стояв і чекав свою дівчину, був вечір, підійшли двоє працівників поліції та попросили бути понятими. Він погодився. Коли вони підійшли до місця то вже якась затримана людина стояла в кайданках. Інша людина також була залучена понятим, відеофіксація відбувалася. Людина в кайданках стояла спиною до нього, поруч стояли люди в масках, особа в кайданках не представлялася. В ході огляду у останнього було вилучено пакет з невідомим вмістом, який діставали ззаду, звідки саме не пам`ятає. Даний пакет було запаковано до спеціального пакету. Він з іншим понятим підписував, зауважень до слідчої дії не було. На чоловіку в кайданках пам`ятає тільки порвану футболку, яка була пошкоджена справа. Пакет діставали ззаду, звідки саме, не бачив, освітлення було погане. Сам момент вилучення не бачив, пакет розміром з сірниковий коробок. Затримана особа нічого не казала. Хтось з працівників поліції сказав, що це були наркотичні засоби, була речовина білого кольору. З документів в нього з собою був паспорт. Кого було затримано йому невідомо, слідчий нічого не повідомляв. Коли він підійшов, іншого понятого ще не було, той підійшов через декілька хвилин. Спочатку нам пояснили, що людину затримують за підозрою в наркотиках, а потім почали обшук. Затримана особа нічого не пояснювала, скільки той стояв не бачив. Щодо пакетів затримана особа казала, що пакети не його. Тілесних пошкоджень на ньому він не бачив, було погане освітлення. Впізнання не проводилися за його участі. За часом скільки було, не пам`ятає, протокол підписували у слідчого, у відділені поліції. Це було приблизно о 9-ій годині. Місце було освітлене ліхтарями, коли підійшли було багато поліцейських. Обшук затриманої особи проводили поліцейські. Коли вони підійшли і почали обшук затримана особа почав казати, що наркотики не його. Щодо незаконних дій з боку працівників поліції нічого сказати не може.

Свідок ОСОБА_26 . Суду показав.

24.10.2022

15 липня 2021 року він перебував на роботі - на правому березі. О 19-30 годині заїхав на вул. Калинову за ОСОБА_6 , після чого вони поїхали тим маршрутом, як звичайно, додому. На «Калиновій», близько 20-ї години він висадив ОСОБА_6 біля кафе «Арлекіна». Вони завжди так робили, так як він ставить машину на стоянку. Стоянка знаходиться в 5 хвилинах від дому. Того дня було так само. ОСОБА_6 пішла додому між будинками. Він поставив машину на стоянку, пішов додому, піднявся на ліфті.Коридорні двері були відчинені, побачив, що ОСОБА_6 вся в крові, була сусідка. Він почав телефонувати до поліції та «швидкої». Спочатку приїхала патрульна поліція, потім «швидка допомога» і вони поїхали до лікарні. Того дня вони пересувались на його автомобілі «Форд Мондео». Від вулиці Калинової проїхали своїм звичайним маршрутом. На повороті з приватного сектору з вул. Богомаза він звернув увагу на сіру «АУДІ» на «євро бляхах», вони здалися підозрілими. Від кафе «Арлекіна» стоянка в 150-200 мерах. Це їх постійна практика, де він ОСОБА_6 висаджує і ставить машину на стоянку. ОСОБА_6 відомий в місті правозахисник, яка допомагає потерпілим від рейдерських захватів, потерпілим від бандитських угруповань, дає цьому розголос, звертається у різні структури, до депутатів, допомагає добитися справедливості. На його телефон були дзвінки з погрозами від ОСОБА_58 , були погрози в переписці, вони постійно знаходилися в стані стресу. В січні-лютому ОСОБА_6 писала заяву в поліції щодо погроз вбивства. По їх маршруту слідування підозрілих машин не бачив. На поверх він зайшов приблизно з 20-03 до 20-07 год. На поверсі була сусідка та співмешканка, можливо в кінці поверху був чоловік сусідки. Йому сказали, що вже викликали поліцію та «швидку», але він також дзвонив, повторно. Вони весь час удвох, тому погрожують їм,навіть нічний дзвінок ОСОБА_58 був, коли вони були разом, так і було зазначено в повідомленні. Ушкодження, які отримала його дружини йому відомі. Він доглядав за нею. В неї перелом носа, струс мозку, порізи на обличчі, руці. Після того як викликали «швидку допомогу», вони їздили на машині «швидкої допомоги» до 4-ої ранку по всім лікарням, де надавалася різна медична допомога. Згодом госпіталізували до 6-ї міської лікарні. Спочатку їх привезли до травмпункту на «Космічній». В 6-й лікарні вони були деякий час, потім їх перевели до ЛОР відділення ім. Мечникова. Зі струсом мозку проходила курс в 5-ій лікарні, за направленням лікаря. Виписано з 5-ї лікарні приблизно в 20-х числах. Все лікування проходило в лікарні невідлучно. «АУДІ», на яку він звернув увагу, це «АУДІ», модель А6 на «євро бляхах». Біля авто нікого не було. На повороті, коли він зупинився, побачив цю машину. Відносно нього є відкрите кримінальне провадження, але воно сфабриковане, він вже написав відповідну заяву. Двері, які відділяють коридор і під`їзд практично завжди зачинені. ОСОБА_6 знала, що він йде позаду, тому не зачинила двері. Він постійно переживав за життя своє та ОСОБА_6 . Біля будинку думав їй нічого не загрожує, від кафе до будинку 20-30 кроків. У Наталі було розсічено віко, перелом носу, садна на носі, це були відкриті рани звідки йшла кров. Автомобіль стояв до нього лобовим склом, бокові вікна в плівці були, він була з тюнінгом. Країну реєстрації авто не пам`ятає. Коли заходив, під`їзд був зачинений, там магнітний ключ. Спочатку приїхала патрульна поліція, потім «швидка» і вони поїхали. 16 числа в 6-у лікарню також приїжджала поліція та вже задавала питання. Погрози на мобільний телефон ОСОБА_6 також надходили. Коли побачив ОСОБА_97 , вона була в стані шоку, прострації, не розуміла що сталося, вся в крові була та одразу сказала, що її побили. Вона навіть не могла зібрати сумку. Він вважає, що це, що сталося з ОСОБА_6 - це 100% напад бандитів, з якими вже вони 3-рік воюють. Це замовлення, помста за щось. Ніяких речей в неї не зникло, він так розуміє. Лише золота сережка десь впала, коли її били і загубилась. Це було замовлення. Її били всюди, не було конкретного місця. Прізвища обвинувачених невідомі. ОСОБА_6 також їх не знала. ОСОБА_32 - це член бандитського угрупування, яке очолюють «ОСОБА_31» та « ОСОБА_40 ». В 2018 році в нього забрали все його майно, підприємство та будинок. Він постраждав від рейдера ОСОБА_58 , є кримінальне провадження де його визнано потерпілим. ОСОБА_39 була організатором мітингів, в т.ч. проти правоохоронних органів, продажних суддів та прокурорів. Грошові кошти за участь у мітингах не платила, це ініціатива людей, які є також потерпілими, це підприємці. До судових засідань з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 здається перетиналась, вони бачились з ним, бо він також громадський діяч.

21.08.2023

Він був присутнім під час мітингу 08.06.2021 року біля Дніпропетровського районного суду. Там було близько 10-12 осіб: ОСОБА_61 ; ОСОБА_99 ; ОСОБА_75 ; ОСОБА_73 ; ОСОБА_39 була; ОСОБА_101 . Всіх осіб, які приймали участь, знав особисто. Засідання не відбулося. Вони зібрались близько 10-11 години. Потерпіла була постійно у полі його зору. Вона відлучалась лише коли надавала інтерв`ю. Ніяких сторонніх осіб, які спілкувались з, потерпілою не було. ОСОБА_8 він не знає, про нього нічого не знає. Про ОСОБА_8 почув лише після того як слідчі розслідували напад на потерпілу. Дізнався що він також займався громадською діяльністю.

Свідок ОСОБА_102 . Суду показала, що вона наречена ОСОБА_10 , з яким разом проживала на ж/м Тополь, іноді вони виїжджали до м.Кам`янське на декілька днів, оскільки вона там працювала. У липні вони перебували в обох локаціях. ОСОБА_10 працював на будівництві. Де саме вона була 12-13, 15-16 липня, не пам`ятає, але ОСОБА_23 постійно був з нею. 22 липня 2021 року вони були в м. Кам`янському, увечері вийшли надвір, щоб набрати землі та пересадити рослини. Раптом група людей почала бігти в їх бік, почалася бійка. Один чоловік її скрутив, вони впали на землю. Вона почула як багато людей біжать та почула пальбу з пістолета, дуже злякалася, вирвалася, побігла до ОСОБА_23 , якого побачила за «АТБ». ОСОБА_10 обступила поліція, у нього бачила розірвану футболку, кров на обличчі, руках та колінах. Вона запитала у ОСОБА_23 про ключі від квартири, на що той сказав, що їх у нього вибили. Вона шукала ключі, потім знайшла у одного чоловіка, забрала їх і побігла додому зателефонувати родичам та адвокату. Коли добралася в квартиру, вона зачиналася, але до неї почали ломитися люди, намагалася виламати двері. Тато і родичі приїхали через дві години і тільки адвокат їй повідомила, що це були представники поліції. Документи та ордер ніхто не показував, забирали речі і її і ОСОБА_23 : її телефон; ноутбук. Нічого не було повідомлено про те, куди далі повезуть вилучені речі. Ключі у ОСОБА_23 були в руках, бо вони просто вийшли на вулицю на 3 хвилини, в них не було кишень. Чи вилучався телефон ОСОБА_23 вона не пам`ятає, так як забрали два її телефони. Вилучений телефон не повернули. Чи казав їй ОСОБА_23 про втрату телефону вона не пам`ятає. ОСОБА_23 міг скористатися її телефоном, бо вони жили разом. ОСОБА_10 був у футболці темно-зеленого кольору, яку потім розірвали, та у спортивних шортах синього кольору, кишень на шортах не було. Причин затримання не повідомляли. Їй відомо, що в шортах без кишень було знайдено наркотичні засоби. Про наркотики - це просто якась «підстава», ні про які наркотики не може бути мови. ОСОБА_10 спортсмен, вдома ніяких пакетиків не було, наркотичних засобів останній не вживав та ніколи не спілкувався з особами, схильними до вживання. Вдома було вилучено речі, одежу,кросівки, рюкзаки, електроніка. Вона не пам`ятає щоб їй хоч щось пояснювали. Речі, вилучені під час обшуку, не повернули. Про процесуальні дії з речами нічого не повідомляли. ОСОБА_10 дуже порядний, чесний, несе відповідальність за маленьку доньку, допомагає їй грошима, він домашній. Проводив час або заробляючи гроші, або проводили час вдвох, бо вони готувалися до весілля, та постійно один з одним були на зв`язку, на телефоні. Ця вся історія це просто вигадка. Друзі ОСОБА_10 їй матеріально не допомагають, вона повністю здатна забезпечувати себе самостійно, має особисті накопичення. Раніше працювала у групі компаній бізнес асистентом. Вона точно не знає які завдання виконував ОСОБА_23 на будівництві, це була фізична робота. Коли вони вийшли набрати землі в них з собою була ложка, або лопатка (тому що не було лопати) та відро рожевого кольору. Не знає яку суму ОСОБА_23 платить на утримання дитини. Вона була вдома до того, як прийшли працівники поліції. ОСОБА_23 був у шортах без застібок, на резинці темно-синього кольору, з сірими лампасами по боках, довжиною від резинки до краю нижнього 30-35 см, резинка була 8-9 мм. Коло товаришів свого нареченого знає, разом з ОСОБА_10 - ОСОБА_9 та ОСОБА_103 не бачила.

Свідок ОСОБА_85 . Суду показав, що як слідчий він брав участь у допитах, впізнаннях, призначив декілька експертиз, вручав повідомлення про підозру ОСОБА_10 . Досудове розслідування поновив за вказівкою старшого групи - слідчого ОСОБА_25 у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій. У другій половині того ж дня старший групи - слідчий ОСОБА_25 дав вказівку зняти з розшуку одного з підозрюваних - ОСОБА_9 , після чого ним була зроблена постанова про зняття вказаного фігуранта. Постанова була зроблена на основі першої постанови, на той момент були проблеми зі світлом, і вона збереглася під старою назвою, тому це суто технічна помилка. Коли виявили цю постанову, не пам`ятає. Відносно нього була службова перевірка, це було давно. Він працює слідчим с січня 2020 року. Дзвінок від слідчого ОСОБА_25 щодо складання постанови був у першій половині 23.07.2021. На той момент постанови проходили через канцелярію. Запис до ЄРДР напевно вносив він. Він проводив впізнання, проте кого саме не пам`ятає. При підозрі ОСОБА_10 , на скільки пам`ятає, був прокурор ОСОБА_105 , слідчого не пам`ятає. Прокурору повідомляємо про зупинення/поновлення досудового розслідування. Після того, як постанова була відшукана, то була направлена в матеріали кримінального провадження. Пам`ятаю, що вона була вшита, просто не одразу, а як знайшлася, але вона була вчасно винесена. ОСОБА_106 на той час міг працювати або в.о. начальника слідчого відділення або заступником. « ОСОБА_85 » не працював. Постанова про поновлення досудового розслідування у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій була винесена 23.07.2021 у першій половині дня, постанова про зняття з розшуку підозрюваного ОСОБА_9 у другій половині дня. З постановою про групу слідчих ознайомлювався. Якщо б він точно знав, що його прізвище написано з помилкою, він це обговорював би з особою, що склала цю постанову. Але він не звернув на це увагу.

Свідок ОСОБА_108 . Суду показав, що йому відомий ОСОБА_10 , який проходив військову службу у "ІНФОРМАЦІЯ_9", брат якого загинув під час виконання військової операції. В нього є відповідний військовий досвід, який потрібен під час воєнного стану. Є потреба в спеціалістах та ОСОБА_10 може бути зарахований до лав військових сил через воєнний комісаріат. За відсутності бойових дій можливо буде проконтролювати явку ОСОБА_10 у судові засідання. Якщо ОСОБА_10 буде змінено запобіжний захід, він приїде до військової частини та отримає подання, а потім звернеться до військового комісаріату. Він дає гарантію, що ОСОБА_10 після виходу з СІЗО одразу піде на службу.

Свідок « ОСОБА_109 », відносно якого Судом застосовувалися заходи безпеки, Суду показав, що про напад на активістку йому відомо тільки зі ЗМІ. Він звернувся з заявою про застосування заходів безпеки, оскільки знає що ОСОБА_9 неодноразово судимий, знаходиться в кримінальних кругах, тому може йому зашкодити. З 2017 року він займався в спортзалі, в який також приходив ОСОБА_9 . Явних відносин в них не було, тільки «привіт - пока». Зараз він займається в спортзалі. ОСОБА_9 1,95 м, під 2 метри росту, культуристського складу, з татуюванням у вигляді абстракції на плечі, з характерною ходою. Особисто з ОСОБА_9 не спілкувався, обставини його особисто життя йому не відомі. Останній раз бачив його біля «Каравану» спочатку липня в 2021 року. ОСОБА_9 їхав на авто «АУДІ» світло-сірого кольору на «євро бляхах». Інших осіб з ОСОБА_9 він не бачив. Крім авто «АУДІ», чи були інші у останнього в користуванні, йому не відомо. На записах з камер відеоспостереження були особи, серед яких він впізнав одного схожого на ОСОБА_9 по статурі, за характерною ходою. На іншому відео він впізнав автомобіль, який раніше бачив у користуванні ОСОБА_110 слідчому управлінні у слідчого провели допит і показали відео, я підписував процесуальні документи за результатами слідчих дій, зауважень і доповнень не було. В інших кримінальних провадженнях він не приймав участь як свідок, кримінальних проваджень відносно нього немає, в залежності перед правоохоронними органами не перебуває. Наркотичну залежність не має і ніколи не мав, на обліку у лікарів не перебуваю. Освіта в нього вища, 100% зір, близько 40 років, зріст десь 190 см., фізичних вад немає. Його особа була ідентифікована в суді. В кабінеті суду він зараз один, працівників поруч немає. У слідчого був один раз, коли допитували. Слідча була жінка. Йому зателефонували та запросили приїхати на пр. Правди 40 в слідчий відділ. Це вперше так телефонували. Заяву про забезпечення відносно нього заходів безпеки, він писав того дня, щоб не бути жертвою кримінального правопорушення. Точної хронології того дня не пам`ятає. Йому показали відео, де попросили, якщо йому хтось знайомий, вказати. Склали протокол, який він підписав, відібрали покази. В 2020-2021 рр. він також займався в спортзалі, ОСОБА_9 також туди ходив. З 2017 по 2021 рр. це був один спортзал, який розташований на правому березі, Жовтневий район. Цей спортзал звичайний, тренажери, штанги, має один поверх, приміщень-кімнат не знає, це загальний спортзал для чоловіків і жінок. Він оплачував заняття за обставиною. Як займався ОСОБА_9 , не може сказати. Йому показували 2 або 3 відео, запитали, чи знайомий він з ОСОБА_9 . Особа на відео була схожа на ОСОБА_9 . Показували відео та запитували, чи впізнає він когось там. Складався протокол. Його здається попереджали про кримінальну відповідальність. Відео показували шматочками. Він не спілкувався з ОСОБА_9 , вони просто віталися і все. Він займався 1-2 рази на тиждень. В місяць бачив ОСОБА_9 1-2 рази, міг взагалі не бачити. ОСОБА_9 йому запам`ятався, бо таких великих людей дуже мало. Знає, що той є ОСОБА_9 . Так йому сказали знайомі, які близько спілкувалися з ОСОБА_9 . На відео він більше нікого не впізнавав, особа на відео схожа на ОСОБА_9 Відстань від камери до особи була середня, обличчя не бачив. Для нього загадка, чому запросили саме його, нічого йому не пояснювали по телефону. Телефонував слідчий, жінка. При перегляді - це були короткі відео, тривалістю по 5 хв. кожне. У слідчої він перебував 1 годину, можливо 1,5 години. Казав, що від себе не буде давати покази, слідча запропонувала скласти таку заяву. Зміст заяви складено слідчим, він лише підписав заяву, обставини мабуть зазначено слідчим. В кабінеті були тільки він і слідча, оригінал паспорту надав в суді. Він юристом не є, процедури,які проводилися у слідчого, йому до цього не були відомі. Місце, яке було на відео йому незнайоме. Особа на відео була в чорних штанях, в чорній футболці. Адресу спортзалу не знає, басейну там не було. Обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не знає. Чому запросили не повідомили. Мене просто запитали, чи я його знаю. Паспорт я надавав в суді. ОСОБА_9 впізнав на 2-х відео, на третьому відео нікого не впізнав. Всі відео зафіксовано в протоколі. Кабінет слідчої на другому чи на третьому поверсі. З ОСОБА_6 не знайомий. Участі в мітингах не приймав. Знайомі йому казали, що ОСОБА_9 раніше судимий. З працівниками правоохоронних органів зустрічався всього один раз. До прокурора викликали оперативні співробітники, надавав паспорт. Покази не обговорювали. Паспорт він залишав на годину прокурору. Біля центрального входу в прокуратуру чекав. В нього паспорт книжечка. На двох відео він бачив ОСОБА_9 . На першому відео ОСОБА_9 йшов спочатку в одну сторону, а потом у зворотному шляху. На другому відео це було біля стоянки, той вийшов з авто «АУДІ», яке він бачив на « Каравані », зайшов в магазин чи в під`їзд та повернувся назад. На третьому відео двір, ходило багато людей. В момент складання протоколу він не пам`ятав, що бачив ОСОБА_9 біля «Каравану».

Вирішуючи питання допустимості показань свідка « ОСОБА_109 », відносно якого Судом застосовувалися заходи безпеки, в якості доказу у кримінальному провадження, Суд застосував трискладовий тест, сформульований в усталеній практиці ЄСПЛ та дійшов наступних висновків:

(1) причиною для неможливості допиту свідка « ОСОБА_109 » у судовому засіданні безпосередньо в залі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська є застосування Судом заходів безпеки свідка, що є вирішальним;

(2) показання свідка « ОСОБА_109 » не являються єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинувачених, а сприймаються Судом лише у тій частині, що не суперечить іншим доказам;

(3) реалізація стороною захисту свого права на перехресний допит свідка « ОСОБА_109 » у судовому засіданні в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська є достатнім врівноважуючим фактором для сторони захисту, а також для можливості всебічної, повної та неупередженої оцінки Судом показань « ОСОБА_109 ».

Показаннями свідка « ОСОБА_109 » підтверджуються наступні обставини у кримінальному провадженні:

- факт знайомства свідка з ОСОБА_9 та риси характеру останнього, певні біографічні дані;

- факт керування ОСОБА_9 спочатку липня в 2021 року автомобілем «АУДІ» світло-сірого кольору, з номером реєстрації однієї з країн Європи;

- факт того, що на відео, дослідженого під час судового розгляду кримінального провадження, було зафільмовано ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_115 . Суду показав, що він експерт. 05 липня 2021 року по вул.Богомаза, 204, 7-поверх, був здійснений виклик за вказівкою чергового ВП №1, та його було залучено як спеціаліста для огляду місця події, пов`язаного з нанесенням тілесних ушкоджень. Він був залучений разом зі слідчим ОСОБА_116 та ще одним оперуповноваженим, прізвище якого не пам`ятає. Поняті були залучені під час огляду. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено сліди взуття та папілярних візерунків, кепка по типу «бейсболи». Все це було вилучено на сходовій площадці, біля ліфтів та в коридорі біля квартири, де вилучив змиви речовини бурого кольору. Він особисто здійснював вилучення речових доказів. Пакування слідів здійснювалося в спеціальні сліп-пакети. Змиви речовини бурого кольору - в паперові пакети. Він особисто здійснював пакування. Підписами засвідчував. Щодо фіксування технічними засобами - фотографував на власний телефон. Заміри робили рулеткою, або масштабною лінійкою. Фотознімки роздрукував за допомогою персонального комп`ютера, оригінали передавав слідчим. ОСОБА_109 він не знаходив на місці злочину.

Свідок ОСОБА_75 . Суду показав, що з потерпілою знайома багато років, зі школи. Вони були на мітингу пару років тому, десь на вул. Тепличній,їх просили, щоб вони під`їхали. ОСОБА_26 забрав на автомобілі. Це було у першій половині дня та тривало біля години. Потерпіла не відлучалась, була там поруч. Вона там не всіх знає. У цьому залі (судового засідання) відсутні особи, які були на мітингу 06 або 07 місяця, 8 або 11 числа, точно не пам`ятає. Вона поїхала з мітингу разом з потерпілою, на яких рідко приймає участь, можливо декілька раз на рік. Її попросила потерпіла приїхати на мітинг. Вона там була, щоб потерпілій допомогти у організації мітингу, де було приблизно 15-20 людей. Вони були всі разом на вулиці біля входу у будівлю, практично половини людей не знала. Туди ще журналісти приїхали які брали інтерв`ю у потерпілої. Вона запам`ятала всіх осіб, які були з ними, на інших осіб, які заходили у будівлю суду, не звертала увагу. У червні 2021 року працювала у ТЦ «Наутілус», працює приватним підприємцем.,

Свідок ОСОБА_119 . Суду показав, що він є слідчим, діючим працівником поліції. Обвинувачених та потерпілу особисто не знає. На виклику здається був конфлікт. Були слідчий, поняті, експерт. Огляд відбувався у багатоповерховій будівлі на «Богомаза» чи «Донецькому шосе». Було вилучено сліди взуття, сліди папілярних візерунків, кепка. Пакування речових доказів здійснює експерт-криміналіст, всі речові докази, які вилучаються мають бути занесені до протоколу. Якщо в протоколі не зазначено зауваження, отже зауважень від понятих не було. Він не пам`ятає, де була потерпіла. Чи був проведений огляд місцевості на наявність камер, не може сказати, бо не пам`ятає. Якщо не зазначено в протоколі, то вони цього не робили. Заяву відбирав від потерпілої оперуповноважений. ОСОБА_109 він не бачив. Приїхав у складі слідчо-оперативної групи (СОГ), експерт був ОСОБА_115. Якщо є можливість, то заяву від потерпілої вони відбирають на місці. Приїжджають на місце і в них є коротка фабула. Після спілкування з потерпілою вони почали огляд місця події. Якщо вони почали огляд поверху, то скоріш за все він отримав цю інформацію.

Свідок ОСОБА_120 Суду показав, що це було ввечері, близько 8-ої години, він очікував свою дівчину з роботи. Поблизу буд. 204 знаходилось двоє молодих людей, ростом не менше 1,80 м, в бейсбольних кепках, в одного була на обличчі медична маска спущена на підборіддя, на лікті було татуювання у вигляді павутиння, одягнутий у футболку світлого кольору. Вказані особи стояли біля під`їзду, розмовляли. Він відійшов хвилин на 5-7, коли повертався, вказані двоє молодих людей вже вибігали з під`їзду, бігли між будинками 202, 204. Він стояв на відстані 20-25 метрів, дрібниць не пам`ятає. Запам`ятав татуювання. У того, в якого татуювання, ще рюкзак на плечах. Хвилин через 15-20 двоє молодих людей вибігали, черговість не пам`ятає, в їх зовнішньому вигляді нічого не змінилося. Поліція з даного приводу його допитувала. Одного з осіб впізнавав, з татуюванням. Протокол підписував, зауважень не було. Допитували його 2 рази, другий раз - відео допит. Відеозапис демонстрували, там був його допит. Відеозапис з особами демонстрували після його допиту. Протокол підписував після допиту. Впізнавав особу за татуюванням на лікті у вигляді павутиння, по обличчю, надбрівні дуги, ніс, очі. Татуювання було пред`явлено для впізнання. Впізнання було в слідчому управлінні на пр.Слобожанському, особисто наживо особу не бачив. Присутній був слідчий та двоє понятих, потерпілу та осіб в кайданках не бачив. В кабінеті слідчий почав допит, показав фотокартки, прикривав обличчя, оскільки особа була в медичній масці, поняті і він підписували протокол. Фотокартки були роздруковані у кількості чотирьох штук. Слідчий був чоловік. Коли особа вибігала, він також бачив татуювання на руці, на лікті. Як проводилось впізнання по татуюванні він не пам`ятає. Татуювання було на правому лікті. Не пам`ятає яким кольором воно було. Спочатку було впізнання, допит, відеозапис. Обвинувачених, коли він бачив, міг розрізнити. Вони були в літньому одязі. Коли хлопці вибігли, вони побігли поміж будинками. Він пам`ятає, що взяв гроші і пішов з дівчиною в магазин. Щодо інших біля під`їздів, він не пам`ятає. Якщо виходити з під`їзду, то хлопці побігли в праву сторону. Коли побачив цих двох осіб він був напроти будинку № 204. По відношенню до нього вони стояли боком, потім крутилися, далі задом, потім обличчям. Він сам у слідчого запитав, чи є відео якесь подивитися.

Експерт ОСОБА_121 . Суду показала, що підставою для встановлення тілесних ушкоджень середньої тяжкості є наявність перелому кісток обличчя, який є ускладнений, та саме загоювання понад 21 добу, що є тривалим розладом здоров`я. Потерпілою для огляду був наданий диск з записом комп`ютерної томографії, описи якого містилися в медичній документації, та який після перегляду було їй повернуто. Слідчий цей диск не направляв. Диск - це її медична документація, він був вивчений і повернутий. Вона як експерт не зверталась до слідчого з клопотанням про отримання рентгенівських знімків. Термін загоєння викладено у загальноосвітній медичній документації. Втрата працездатності потерпілій не встановлювалася, у потерпілої основне є тілесні ушкодження обличчя, які у сукупності не підлягають розмежуванню, є перелом кісток обличчя. Постанову разом з медичною документацією надав слідчий, диск - це документ ОСОБА_6. Остання його надала, вона як експерт вивчений цей диск того ж дня повернула. Огляд потерпілої проводився один раз. Тілесні ушкодження відповідали тілесним ушкодження, зазначеним у медичній документації. Вихідних даних було достатньо, свої висновки вона як експерт підтримує. У неї був диск з комп`ютерної томографії. Експерт при встановленні кількості механічних дій може вказати мінімальну кількість механічних дій, від якої наявні спричинені тілесні ушкодження. Експерт встановив характер тих тілесних ушкоджень які є, їх механізм та ступінь тяжкості. Експерт не може щось припускати.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 просить органи поліції прийняти заходи до невідомих осіб, які напали на неї 15.07.2023 у під`їзді її будинку та спричинили тілесні ушкодження. (т. 3 а.с. 2)

З копії протоколу огляду місця події від 15.07.2021 року та фототаблиці до неї вбачається, що об`єктом огляду є під`їзд будинку АДРЕСА_7 . Прохід до під`їзду здійснюється крізь металеві двері, які обладнані магнітним замком та омофоном. В під`їзді мається 2 ліфти та сходинки. На 7-му поверсі мається тамбур, прохід до якого здійснюється крізь одностворчаті дерев`яні двері, які обладнані врізаним замком, на час огляду були не зачинені. Також на 7-му поверсі мається прохід на балкон крізь металопластикові двері, які не зачиняються. На їх внутрішній стороні у нижній половині виявлено 2 сліди низу взуття. За дверима мається балкон, на підлозі якого була виявлена кепка чорного кольору з надписом білого кольору «Adidas». Далі на балконі мається вихід на сходинки.

Під час огляду,поверхні дверей оброблялись магнітним порошком з метою виявлення відбитків пальців рук.

В тамбурі мається коридор, в якому з права розташовані 4 квартири. Зліва розташовані 5 квартир. Зліва від входу в коридор, в 3-х метрах виявлена біла серветка зі слідами речовини бурого кольору. В 1 метрі далі маються плями бурого кольору в 50 см. від яких виявлено слід підошви взуття. Далі в 2 метрах біля дверей квартири АДРЕСА_10 виявлено слід низу взуття, з права від якого виявлено велику кількість плям рідини бурого кольору.

Під час огляду було виявлено: 7 слідів папілярних візерунків з відкритої поверхні двері балкону 7 поверху на 4 липкі стрічки, які були запаковані в паперовий конверт, опечатаний та підписаний понятими; 4 сліди низу взуття (несвітлу дактилоплівку 3 сліди, на фото - один слід) з полу тамбуру та з дверей, які ведуть на балкон; кепку, яка була запакована в паперовий конверт опечатаний та підписаний понятими, з полу балкону; змив плями бурого кольору на марлевий тампон з підлоги тамбуру та контрольним зразком марлі, які були запаковані в 2 паперових конверти.(т. 3 а.с. 3-7)

З протоколу огляду місця події від 15.07.2021 року вбачається, що під час огляду території навпроти будинку № АДРЕСА_7, вилучено флеш-носій з відеозаписами з відео реєстратора автомобіля «Kia Sorento», № НОМЕР_4 , на яких зафіксовано події, які відбувались 15.07.2021 біля під`їзду вказаного будинку.

З висновку експерта №509 від 12.08.2021 року встановлено, що на представленому для дослідження фрагменті марлі встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в сліді крові були виявлені антигени В і Н Так як, для дослідження не був представлений контрольний змив з предмета - носія - змив з незаплямованої ділянки предмета - носія поруч з ймовірним слідом крові, то не можна вважати отримані результати серологічного дослідження достовірними, тобто не виключається можливість впливу забруднення предмету-носія на слід та реагенти, що використовувались при дослідженні. Однак, якщо прийняти отримані результати за достовірні, то не виключається можливість утворення цього сліду за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А з вмістом супутнього антигену Н або за рахунок змішування в цьому сліді крові кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві, виявлені в цьому сліді антигени В і (або) Н. (т. 3 а.с. 26-27)

З копії висновку судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-21/22806-Д від 21.07.2021 року встановлено, що два сліди пальців рук розмірами 21х13 мм та 23х13 мм та слід долоні розміром 46х17 мм, які вилучені 15.07.2021 року з внутрішньої поверхні дверей балкону 7-го поверху будинку АДРЕСА_7, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Три сліди пальців рук розмірами 18х15 мм, 23х12 мм, 19х13 мм та слід папілярних ліній розміром 10х6 мм, які вилучені 15.07.2021 з внутрішньої поверхні дверей балкону 7-го поверху будинку АДРЕСА_7 , непридатні для ідентифікації особи. (т. 3 а.с. 32-36)

З копії висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №710 від 01.09.2021 року встановлено, що з контактних слідів на кепці з написом «Adidas», вилучений з полу в ході проведення огляду місця події 15.07.2021 року, а саме під`їзду будинку АДРЕСА_7 , отримані препарати ДНК формально чоловічої статевої належності, встановлений їх генотип, який має ознаки суміші ДНК не менше ніж 2-х осіб та/або ознаки руйнації ДНК. (т. 3 а.с. 41-42)

З копії висновку судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-21/22817-ТР від 20.07.2021 року встановлено, що на два фрагменти світлої дактилоскопічної плівки (розмірами 130х120 мм та 135х130 мм), вилучені 15.07.2021 року у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_7 , перекопійовано по одному сліду низу взуття. Вирішити питання про придатність даних слідів для ідентифікації, можливо лише при наданні на дослідження конкретного слідоутворюючого об`єкту (об`єктів).

На фрагмент дактилоскопічної плівки розмірами 170х130 мм, вилучений за вказаних обставин, перекопійовано один слід контактуючої поверхні слідоутворюючого об`єкту (у постанові слідчого «слід низу взуття»), який для ідентифікації не придатний.

На цифровому фотозображенні, зафіксованому при огляді місця події (надійшло на дослідження на оптичному носії), наявний слід контактуючої поверхні слідоутворюючого об`єкту (у постанові слідчого «слід низу взуття»), який для ідентифікації не придатний. (т.3 а.с. 47-53)

З довідки КНП «МКЛ №6» від 16.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 госпіталізована до І хірургічного відділення з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забійна рана голови. (т. 3 а.с. 58)

З консультаційного висновку спеціаліста №666 від 15.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 встановлено діагноз: забійні рани вік лівого ока (хуліганська травма) (т.3 а.с. 59)

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 0706521 1 х/о від 19.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 у період з 16.07.2021 року по 19.07.2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ №6» ДМР з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. Супутні захворювання та ускладнення: уламковий перелом передньої стінки лівої ВЧП, лівосторонній гемосинусит, підшкірна та ретробульбарна емфізема, закритий перелом кісток носу, забійна рана спинки носу, забійні рани верхнього та нижнього повік лівого ока, рвана рана 1 пальця лівої кісті, забій грудної клітини. Зі слів хворої, травму отримано 15.07.2021 року. Доставлена ШМД до ОКЛ ім.. Мечникова, 8 лікарні, 4 міськ. Лікарні. Направлена до 6 міськ. лікарні, шпиталізована до 1 х/в.(т. 3 а.с. 95)

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №е6014 від 26.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 19.07.2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні ЛОР №1 КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» з діагнозом: перелом кісток носу зі зміщенням, перелом передньої стінки гайморової пазухи зліва, гемо синус, забійні рани обличчя. Супутній діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, рвана рана 1 пальця лівої кісті, забій грудної клітини. Зі слів пацієнтки 15.07.2021 року близько 20-ї години вона була побита невідомими біля власного будинку . ШМД доправила пацієнтку до 8 МКЛ, де була проведена ПХО ран, потім для проходження до обстеження була направлена до 4 МЛ, потім до лікарні імені І.І. Мечникова для консультації нейрохірурга, потім була шпиталізована до 1 х/в МЛ №6. 19.07.2021 року госпіталізована до ЛОР відділення №1 лікарні імені І.І. Мечникова для проведення операції репозиція кісток носу. (т. 3 а.с. 96)

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2082/598 від 06.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 у період з 27.07.2021 року по 06.08.2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР з діагнозом: проміжний період закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, травми лицьового черепу, перелом кісток носу зі зміщенням, перелом стінки гайморової пазухи зліва, гемо синус, забійні рани обличчя, забій грудної клітини з цефалічним синдромом, забійні рани верхнього та нижнього повік лівого ока, розсіяною органічною симптоматикою. Зі слів пацієнтки 15.07.2021 року близько 20-ї години вона була побита невідомими біля власного будинку. ШМД доправила пацієнтку до 8 МКЛ, де була проведена ПХО, потім для проходження дообстеження була направлена до 4 МЛ, потім до лікарні імені І.І. Мечникова для консультації нейрохірурга, потім була шпиталізована до 1 х/в МЛ №6. 19.07.2021 року госпіталізована до ЛОР відділення №1 лікарні імені І.І. Мечникова для проведення операції репозиція кісток носу. Лікувалась з 19.07.2021 року по 26.07.2021. СКТ 15.07.2021 року перелом кісток носу зі зміщенням, перелом передньої стінки гайморової пазухи зліва. Гемосинус. 20.07.2021 року операція: репозиція кісток носу без ускладнень. 19.07.2021 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток гайморової пазухи, кісток носу. Забій тканин обличчя. (т. 3 а.с. 97)

Постановою про отримання біологічних зразків для проведення експертиз прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від 11.08.2021 року постановлено відібрати зразки відбитків пальців та долонних поверхонь рук потерпілої ОСОБА_6 для проведення судових експертиз. (т. 3 а.с. 177-178)

Відповідно до протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 13.08.2021 року та відеозаписом до нього, старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_17 у приміщенні СУ ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 40, каб. 223 при природному освітленні у період часу з 16-56 по 17-12 годин, з дотриманням вимог ст.ст. 40,104,223, 242,245 КПК України за участю спеціаліста-криміналіста СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_122 відібрав із застосуванням валику та дактилоскопічної фарби відбитки пальців та долонних поверхонь рук на дактилоскопічну карту, заповнену на ім`я ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 180)

З висновку судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-21/25894-Д від 19.08.2021 року вбачається, що два сліди папілярних ліній пальців рук, розмірами 21х13 мм та 23х13 мм та слід долоні розміром 46х17 мм, які вилучені 15.07.2021 року з внутрішньої поверхні дверей балкону 7-го поверху будинку АДРЕСА_7 , залишені не потерпілою особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , а іншою особою (особами). (т. 3 а.с. 187-191)

Постановою про отримання біологічних зразків для проведення експертиз прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від 11.08.2021 року постановлено відібрати зразки букального епітелію у потерпілої ОСОБА_6 для проведення судових експертиз. (т. 3 а.с. 192-193)

Відповідно до протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 13.08.2021 року та відеозаписом до нього, старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_17 у приміщенні СУ ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 40, каб. 223 при природному освітленні у період часу з 16-35 по 16-43 годин, з дотриманням вимог ст.ст. 40,104,223, 242,245 КПК України відібрав із застосуванням ватної палички зразки букального епітелію у потерпілої ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 195)

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №843 від 15.10.2021 року вбачається, що зі зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 отримані препарати ДНК, встановлений їх генотип. Зі сліду крові в змиві з пола, вилученому під час огляду місця події з полу тамбура на сьомому поверсі під`їзду будинку АДРЕСА_7 , отримані препарати ДНК жіночої статевої належності, встановлений їх генотип. Проведений порівняльний молекулярно-генетичний аналіз виявив спів падання генотипу сліду крові в змиві з пола з генотипом потерпілої ОСОБА_6 . ДНК цього сліду крові може походити від потерпілої ОСОБА_6 з ймовірністю не менше 99,999999971 %. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,29·10???. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,29 жінок на 10 квінтильйонів. (т. 3 а.с. 202-205)

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 26.08.2021 року вбачається, що старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 у період часу з 08-45 до 09-00 у приміщенні КНП «МКЛ №6» ДМР, розташованої за адресою: м.Дніпро, вул. Батумська, 13 у присутності діловода відділу організаційно-кадрової роботи КНП «МКЛ №6» ДМР ОСОБА_123 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_124 від 11.08.2021 року ознайомився та вилучив медичну карту стаціонарного хворого №0706521 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 35 арк. (т. 3 а.с. 226-227)

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 31.08.2021 року вбачається, що старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 у період часу з 11-00 до 11-20 у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, розташованої за адресою: м.Дніпро, пл.Соборна, 14 у присутності оператора комп`ютерного набору КП «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» ДОР ОСОБА_125 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_124 від 11.08.2021 року ознайомився та вилучив медичну карту стаціонарного хворого №е6014 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 23 арк. (т. 3 а.с. 233-234)

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.08.2021 року вбачається, що слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_126 у період часу з 08-20 до 08-36 у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, розташованої за адресою: м.Дніпро, вул. Велика Діївська, 111 у присутності ОСОБА_127 , на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_124 від 11.08.2021 року ознайомився та вилучив медичну карту стаціонарного хворого №2082/598 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 25 арк. (т. 3 а.с. 240-243)

З висновку судово-медичної експертизи №2363е від 14.09.2021 року вбачається, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з явищами гемосинусу та зміщенням кісткових уламків в порожнину пазухи, відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків; трьох забійних ран: в проекції зовнішнього кута лівої надбрівної дуги, у зовнішнього кута лівого ока з переходом вниз на нижню повіку лівого ока та на скаті носу праворуч, підшкірної та ретробульбарної емфіземи м`яких тканин лівої половини обличчя, синців в обох параорбітальних областях, саден м`яких тканин обличчя; саден правої та лівої верхніх кінцівок; рваної рани на долонній поверхні 1-го пальця лівої кисті на суглобовій поверхні між нігтьовою та основною фалангами з переходом на тильну поверхню. Виявлені у неї тілесні ушкодження на обличчі та кінцівках, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючи предметів, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою або напівжорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область обличчя та верхніх кінцівок.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 5-ти механічних дій. Виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені і короткий проміжок часу, послідовність нанесення яких встановити не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження в області голови-обличчя - відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Виявлені у неї тілесні ушкодження в області голови-обличчя розцінюються в комплексі, як черепно-мозкова травма, так як сформувались в результаті не однократних травматичних дій в одну анатомічну область і кожна наступна дія посилювала дію попередньої.

Тілесні ушкодження у вигляді: саден правої та лівої верхніх кінцівок (як кожне окремо) відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Виявлене у неї тілесне ушкодження у вигляді: рваної рани на долонній поверхні 1-го пальця лівої кисті - відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

За даними наданої медичної документації у неї був клінічно встановлений діагноз: «забій лівої половини грудної клітини», однак вищевказаний діагноз об`єктивно (наявністю тілесних ушкоджень - синців, саден, крововиливів, тощо в медичній документації) не підтверджений, тому судово-медичній оцінці по ступеню тяжкості не підлягає. На підставі пункту 4.6. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

За своїм характером всі виявлені у неї тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння. На підставі: п. 2.1.3. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги в лікувальних закладах м. Дніпро, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

Оцінка свідчень потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, щодо умов та обставин отримання тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 5-ти механічних дій.

Виявлені у неї тілесні ушкодження на обличчі та кінцівках, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючи предметів, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою або напівжорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область обличчя та верхніх кінцівок.

Встановити розташування обстеженої під час нанесення їй тілесних ушкоджень не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних, можливо лише вказати, що вона була звернута обличчям, обома верхніми кінцівками та лівою кистю до травмую чого предмету (предметів). (т. 3 а.с. 250-257)

З протоколів огляду від 16.07.2021 та 20.08.2021 відеозаписів з відеореєстратора автомобіля «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_4 , вбачається, як з лівої сторони від ракурсу зйомки до під`їзду підходять два чоловіки, на головах яких одягнуті кепки, у одного з яких за плечима знаходиться рюкзак та мається татуювання на правому лікті та правій нозі нижче коліна, у іншого з-під кепки видніється волосся. Вказані чоловіки чекають поблизу під`їзду, та при відкритті дверей іншою особою, потрапляють до приміщення під`їзду. Через деякий час (13 хвилин) до під`їзду заходить потерпіла ОСОБА_6 , після чого через 2 хвилини з під`їзду вибігають два чоловіки, на головах яких кепки відсутні, при цьому один з яких вже одягнутий в кофту з довгим рукавом та тримає в руках рюкзак, а інший тримає щось в руках, при цьому на голові видніється зачіска з коротко постриженим волоссям.

При цьому, взуття в осіб, які вибігають, таке як і в осіб, що раніше очікували та згодом потрапили до під`їзду.

З висновків судових молекулярно-генетичних експертиз № 509 від 12.08.2021 та № 843 від 15.10.2021 вбачається, що виявлено співпадіння генотипу сліду крові в змиві з підлоги тамбуру, вилученого під час огляду місця події на АДРЕСА_7 , з генотипом потерпілої ОСОБА_6 .

З висновку судово-медичної експертизи № 2363е від 14.09.2021 слідує, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з явищами гемо синусу та зміщенням кісткових уламків в порожнину пазухи, відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків; трьох забійних ран: в проекції зовнішнього кута лівої надбрівної дуги, у зовнішнього кута лівого ока з переходом в низ на нижню повіку лівого ока та на скаті носу праворуч, підшкірної та ретробульбарної емфіземи м`яких тканин лівої половини обличчя, синців в обох параорбітальних областях, саден м`яких тканин обличчя, які розцінюються в комплексі як черепно-мозкова травма, та які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш як 21 день); саден правої та лівої верхніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; рваної рани на долонній поверхні 1-го пальця лівої кисті на суглобовій поверхні між нігтьовою та основною фалангами з переходом на тильну поверхню, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більш як три тижні (21 день).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.09.2021 потерпіла ОСОБА_6 відтворила обставини вчинення нападу на неї двома особами, та спричинення їй тілесних ушкоджень, які не суперечать і підтверджують її показання під час судового розгляду.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.09.2021 свідок ОСОБА_128 показала місцезнаходження потерпілої та нападників, відтворила обставини нападу на ОСОБА_6 , які не суперечать і підтверджують її показання під час судового розгляду.

З висновку додаткової судово-медичної експертизи № 2535е від 30.09.2021 слідує, що локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру, на які вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту

за її участі.

З протоколу огляду предметів та перегляду відеозаписів від 10.08.2021, вбачається фіксація камерами зовнішнього відео спостереження «Системи ситуаційного відеоспостереження міста Дніпра», у ході якого оглянуто флеш-накопичувач Micro-SD, об`ємом 32GB, марки «KIOXIA», на яких зафіксовано пересування автомобілів «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_5 , та автомобілю «AUDI», номерний знак НОМЕР_6 за 15.07.2021. Зокрема зафіксовано, що о 17:42:29 годині автомобіль «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_5 , фіксується на перехресті вул. Байкальська та вул. Янтарна в м. Дніпро, а автомобіль «AUDI», номерний знак НОМЕР_6 , (автомобіль має характерні ознаки: люк на даху, чорні колісні диски, тоноване скло, тоновані решітка радіатора та емблема автомобіля, лампа під номерним знаком)о 17:50:50 годині фіксується на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Березинська в м. Дніпрі, яке знаходиться неподалік місця мешкання потерпілої на АДРЕСА_7. В автомобілі знаходиться одна особа - водій. Далі, о 20:07:52 годині автомобіль «AUDI» фіксується на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Березинська в напрямку виїзду з м. Дніпро.

Відповідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення №201/5133/21, на обвинуваченого ОСОБА_9 02.05.2021 складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, саме під час керування транспортним засобом АУДІ А6, номерний знак НОМЕР_6 , що підтверджує факт пересування ОСОБА_9 на вказаному автомобілі.

З протоколів огляду предметів та перегляду відеозаписів від 26.08.2021 та 03.09.2021, а саме відеозапису за 15.07.2021, зафіксованого камерою зовнішнього відеоспостереження, встановленої на АДРЕСА_6 в м. Дніпрі, (флеш-накопичувач Micro-SD, об`ємом 16 GB, марки «KIOXIAExperia»), вбачається наступне.

У ході огляду встановлено, що ракурсом зйомки є двір вказаного будинку, та на якому зафіксовано як о 19.05 годині двоє чоловіків (одягнених у такому ж одязі, як і особи, які зафіксовані біля під`їзду на АДРЕСА_7, тобто як ОСОБА_8 та ОСОБА_10) прямують через двір справа - наліво в напрямку будинку № АДРЕСА_7, та повертаються у зворотному напрямку о 19.08 годині.

О 19.25 годині один чоловік, одягнений в темну футболку без рукавів, темні шорти та темну кепку, прямує через двір справа - наліво в напрямку будинку № АДРЕСА_7, та повертається у зворотному напрямку о 19.28 годині.

О 19.46 годині двоє вищевказаних чоловіків прямують через двір справа - наліво в напрямку будинку № АДРЕСА_7, при цьому у одного з них (вищого за зростом) за плечима знаходиться рюкзак.

О 20.03 годині вказані чоловіки біжать у зворотному напрямку, при цьому один з них (вищий) вже одягнутий в кофту з довгим рукавом та тримає в руках рюкзак, а інший тримає щось в руках, та на голові видніється зачіска з коротко постриженим волоссям.

З протоколу огляду предметів та перегляду відеозаписів від 31.08.2021 та 01.09.2021, а саме відеозаписів за 15.07.2021, зафіксованих камерою зовнішнього відеоспостереження, встановленої на вул. Трансформаторній, 8 в м. Дніпрі (флеш-накопичувач Micro-SD, об`ємом 16 GB, марки «Apaser»), слідує фіксування пересування автомобілів «Hyundai Sonata» темного кольору та «AUDI» світлого (оливкового) кольору, номерний знак якого містить послідовність букв та цифр RP6… (інші цифри нерозбірливо, о 19.49.08). При цьому, автомобіль «AUDI» має характерні ознаки: люк на даху, чорні колісні диски, тоноване скло, тоновані решітка радіатора та емблема автомобіля, лампа під номерним знаком (о 18.14.45), тому вказаний транспортний засіб ідентифікується як автомобіль «AUDI», з номерним знаком НОМЕР_6 , що зафіксований камерами системи спостереження «Безпечне місто» о 17.50, та на якому пересувався ОСОБА_9 .

У ході огляду встановлено, що ракурс зйомки спрямований на проїжджу частину та майданчик поблизу магазинів та кафе «Арлекіна». О 18.12 та 18.14 на майданчик прибувають вищевказані автомобілі «Hyundai Sonata» чорного кольору та автомобілю «AUDI» світлого кольору, відповідно. О 18.15 автомобілі залишають вказаний майданчик, та прямують по проїжджій частині вправо від ракурсу зйомки камери.

О 19.47 автомобіль «Hyundai Sonata» чорного кольору проїжджає повз камеру зправа наліво.

О 19.49 на майданчик повертається автомобіль «AUDI» та зупиняється поблизу магазину «Продукти». О 19.51 з автомобілю виходить чоловік, одягнений в темну футболку без рукавів, темні шорти та темну кепку, тобто в тому ж одязі, що і чоловік, який о 19.25 та 19.28 зафіксований у дворі будинку № АДРЕСА_7. О 19.52 вказаний чоловік повертається до автомобілю «AUDI», після чого автомобіль знову прямує вправо від ракурсу камери.

О 19.59 на відеозапису зафіксовано автомобіль Форд, який під`їжджає на майданчик. На вказаному автомобілі пересувалися 15.07.2021 ОСОБА_26 та ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу огляду предметів та перегляду відеозаписів від 26.08.2021, а саме відеозаписів за 15.07.2021, зафіксованих камерою зовнішнього відеоспостереження, встановленої на автостоянці на АДРЕСА_5 (флеш-накопичувач Micro-SD, об`ємом 16 GB, марки «Kingstone»), вбачається, що у ході огляду встановлено, що ракурсом зйомки камери є проїжджа частина та узбіччя на вул. Богомаза в м. Дніпрі, розташовані ліворуч від вказаної автостоянки.

Встановлено, що оскільки в ракурс зйомки попадає і проїжджа частина, охоплена ракурсом зйомки камери, розташованої на вул. Трансформаторній, 8 в м. Дніпрі, час на відеозапису з якої відповідає фактичному, відповідно час на відеозапису з камери на АДРЕСА_5 відстає на 37 хвилин.

Так, о 17.37 (фактично 18.14) проїжджу частину зліва-направо переходять дві особи та стають поблизу дерев на узбіччі. О 17.38 (фактично о 18.15) у вказане місце на узбіччя поблизу проїжджої частини прибувають автомобілі темного та світлого кольору і розташовуються поруч.

Враховуючи, що на вказаному відеозапису видно як вказані автомобілі виїхали на проїжджу частину з майданчику біля магазину «Арлекіна», що також зафіксовано камерою на вул. Трансформаторній, 8, та постійно перебували під час руху проїжджою частиною у ракурсі зйомки камери на АДРЕСА_5, вбачається, що це автомобіль «Hyundai Sonata» темного кольору та автомобіль «AUDI» з номерним знаком НОМЕР_6 , на якому пересувався ОСОБА_9 .

Дві особи, які перебували поблизу дерев, сідають на заднє сидіння автомобілю «Hyundai Sonata» темного кольору, та виходять з нього о 18.27 (фактично о 19.04), після чого одразу йдуть в напрямку місця мешкання потерпілої.

О 18.31 (фактично о 19.08) водій автомобіля «AUDI» з номерним знаком НОМЕР_6 сідає на переднє пасажирське сидіння до автомобіля «Hyundai Sonata» темного кольору. О 18.33 (фактично о 19.10) до вказаного автомобілю повертаються дві особи та сідають на заднє сидіння.

О 18.47 (фактично о 19.24)з вказаного автомобілю виходить чоловік, одягнений в темну футболку без рукавів, темні шорти та темну кепку, та йде в напрямку місця мешкання потерпілої, після чого повертається о 18.52 (фактично о 19.29), та близько 10 хвилин спілкується з двома особами, які вийшли із автомобіля «Hyundai Sonata» темного кольору.

О 19.02 (фактично о 19.39) дві особи підходять до автомобіля «AUDI», звідки один з них дістає рюкзак, після чого прямують о 19.04 (фактично о 19.41) через проїжджу частинну зправа - наліво, а о 19.08 (фактично о 19.45) у зворотному напрямку, та прямують у напрямку місця мешкання потерпілої.

О 19.10 (фактично о 19.47) водій автомобіля «AUDI» виходить з пасажирського сидіння автомобіля «Hyundai Sonata» темного кольору, сідає до свого автомобіля та прямує по проїжджій частині та звертає до майданчика поблизу кафе «Арлекіна», після чого повертається о 19.16 (фактично о 19.48) та зупиняється поблизу дорожнього знаку «Головна дорога».

О 19.22 (фактично о 19.59) на проїжджій частині фіксується автомобіль, схожий на автомобіль Форд, який звертає до майданчика поблизу кафе «Арлекіна», після чого автомобіль «AUDI» о 19.25 (фактично 20.02) також прямує до майданчика поблизу кафе «Арлекіна» та через 1 хвилину повертається у вказане місце, при чому розташовується передньою частиною автомобіля до проїжджої частини.

О 19.27 (фактично о 20.04) до автомобіля «AUDI» підбігають двоє осіб, які сідають на заднє сидіння вказаного авто, після чого вказаний автомобіль залишає вказане місце із великою швидкістю, прямуючи через проїжджу частину справа-наліво від ракурсу камери.

З протоколу огляду предметів від 26.11.2021, а саме флеш-накопичувачів з відеозаписами з камер спостереження «Системи ситуаційного відеоспостереження міста Дніпра», а також встановлених на АДРЕСА_6, АДРЕСА_5, вул. Трансформаторній, 8 в м. Дніпро, вбачається фіксування розташування камер на місцевості, пересування автомобілів та осіб в районі вчинення злочину згідно хронологічного порядку переміщення останніх.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_9 від 23.07.2021 в смт. Кирилівка, Запорізької області, в період часу з 19.25 по 20.45 годину, з сумки, одягненої на ньому, виявлено та вилучено 14 сліп-пакетів із кристалічною речовиною, картку НОМЕР_40. В протоколі зазначено, що про його затримання повідомлено захисника ОСОБА_12 за телефоном НОМЕР_7 , який як зазначив під час допиту ОСОБА_9 слідчому продиктував він особисто.

Відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-21/24045-НЗПРАП від 12.08.2021, № СЕ-19/104-21/24043-НЗПРАП від 10.09.2021, надані на експертизу речовини, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_9 , містять психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, загальною масою 2,4474 г.

З довідки Комунального підприємства «Обласний медичний психіатричний заклад з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» № 2052 від 12.11.2021 вбачається, що ОСОБА_9 проходив медичні огляди на стан сп`яніння 08.11.2019 та 18.02.2020, та в обох випадках було встановлено, що останній перебував в стані наркотичного сп`яніння (похідні фенілалкіламінів).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.07.2021 в період з 22.06 до 22.12 години, біля магазину за адресою: м. Кам`янське, вул. М. Лисенка, 73, у невстановленої особи, яку було ідентифіковано як ОСОБА_10 , виявлено та вилучено 10 сліп-пакетів із подрібненою кристалічною речовиною жовтуватого кольору.

Відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-21/23453-НЗПРАП від 23.07.2021, № СЕ-19/104-21/25680-НЗПРАП від 18.08.2021, надана на експертизу речовина, вилучена у ОСОБА_10 , містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, масами 0,1944 г, 1,8046 г (загальна маса 1,999 г).

З протоколу впізнання особи за фотознімками від 23.07.2021, потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_10 як особу, яка 15.07.2021, близько 20.00 години, спільно з іншою особою, намагалися її вбити на 7-му поверсі будинку № АДРЕСА_7.

З протоколу впізнання особи за фотознімками від 23.07.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_120 впізнав ОСОБА_10 як особу з рюкзаком та татуюванням на руці у вигляді павутиння, яку 15.07.2021 бачив поблизу будинку № АДРЕСА_7, та яка близько 20.00 години зайшла з іншою особою до під`їзду вказаного будинку, а через декілька хвилин вибігли з нього та побігли в невідомому напрямку.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2385е від 15.09.2021 у ОСОБА_10 виявлені особливі прикмети у вигляді татуювання: на задній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом вгору на плече та вниз на передпліччя з частковим переходом на зовнішню та внутрішню поверхню вищевказаних ділянок, татуювання синього кольору у вигляді павутини. На задній поверхні правого передпліччя від середньої до нижньої третини (нижче вищеописаної павутини) татуювання синього кольору у вигляді карт, на одній з яких на тлі туза піки зображений череп; на зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до нижньої третини татуювання синього кольору у вигляді дубового листя на тлі якого меч, розташований клинком вгору, поверх якого та під ним знаходяться переплетені чотирикутники у вигляді смуг.

З протоколу перегляду відеозаписів із свідком ОСОБА_109 від 10.12.2021 вбачається, що свідок зазначив, що особа в темних шортах та майці, темній кепці, зафіксована на відеозаписах з камер спостереження, яка проходила через двір та у зворотному напрямку є ОСОБА_9 , а автомобіль «Ауді» є автомобілем, на якому у липні 2021 року пересувався ОСОБА_9 .

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 710 від 01.09.2021 року слідує, що з контактних слідів на кепці з написом «Adidas», вилученій у ході огляду місця події, отримані препарати ДНК формально чоловічої статевої належності, встановлений їх генотип, який має ознаки суміші ДНК не менше ніж 2-х осіб та/або ознаки руйнації ДНК, та висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 552 від 13.05.2022, відповідно до якого виявлено співпадіння домінуючого генотипу в контактних слідах на кепці з написом «Adidas» з генотипом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З висновку судової портретної експертизи № СЕ-19/104-22/10145-ФП від 12.05.2022 слідує, що особа на відеозаписах «MOVA6538», «MOVA6539» з відеореєстратора, який знаходився в автомобілі «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_4 , та на відеозаписі «S1420001», зафіксованого під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_11 за участі ОСОБА_8 , ймовірно зображена одна і таж особа.

З довідки ТОВ «НЄФТЕК СІТІ ОЙЛ»№ 314 від 29.10.2021 слідує, що картка «НЄФТЕК» № НОМЕР_8 , яка була вилучена при затриманні ОСОБА_9 , зареєстрована за клієнтом ОСОБА_9 з тел. НОМЕР_9 , та востаннє використовувалась при заправлянні 15 л палива 15.07.2021 о 22.51 годині в с. Спаське, тобто поблизу його місця мешкання.

З довідки ТОВ «Глуско Рітейл» № 692 від 02.11.2021 слідує, що картка програми лояльності «GLUSKOCLUB» № 51, яка була вилучена при затриманні ОСОБА_9 , зареєстрована за учасником « ОСОБА_9 » за номером тел. НОМЕР_10 .

Протоколом огляду від 28.11.2021 телефону Redmi Note 9, належного ОСОБА_132 , зафіксовано, що в телефоні останнього виявлено запис « ОСОБА_10 » з номером телефону « НОМЕР_11 », який як пояснив ОСОБА_132 належить ОСОБА_10 .

Протоколом огляду від 27.11.2021 телефону IPhone SE, належного ОСОБА_135 , зафіксовано, що в телефоні останньої виявлено запис «РС» з номером телефону « НОМЕР_12 », який як пояснила ОСОБА_135 належить її знайомому ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколів від 11.08.2021, 15.09.2021, 15.09.2021, 11.10.2021 про проведення тимчасових доступів до документів зафіксована інформація операторів мобільного зв`язку про використання телекомунікаційних послуг абонентами, яка зафіксована на оптичних носіях: вх. 14970 вих. 10167/З/КТ; вх. 18361 вих. 12746/З/КТ; 12989-12992ВК; вх. 16837 вих. 11687/З/КТ вх. 16838 вих. 11688/З/КТ; вх. 16726 GО-21-08576/КІ/; 15858 , 15861 вх. 15860ВК.

З протоколів огляду предметів від 06.12.2021 - оптичних носіїв інформації, отриманих в ході тимчасового доступу до інформації операторів мобільного зв`язку, слідує про фіксацію використання телекомунікаційних послуг абонентами НОМЕР_15 (далі - НОМЕР_15), НОМЕР_12 (далі - НОМЕР_12), НОМЕР_11 (далі - НОМЕР_11), НОМЕР_16 (далі - НОМЕР_16), НОМЕР_17 (далі - НОМЕР_17), які використовували ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи.

У ході огляду встановлено, що абонент мобільного зв`язку НОМЕР_15 , яким користувався ОСОБА_9 у 2021 році мав основне місцезнаходження в с. Спаське, Новомосковського району, тобто за місцем реєстрації останнього.

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 до 15.07.2021 мав 15 з`єднань з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), 81 з`єднання з абонентом НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) (далі - НОМЕР_18), 347 з`єднань з абонентом НОМЕР_19 (свідок ОСОБА_135 ), 266 з`єднання з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Крім того, абонентський номер НОМЕР_20 , який використовував ОСОБА_9 востаннє реєструється в мережі 15.07.2021 о 12.50 в зоні дії базової станції на АДРЕСА_12, тобто за декілька годин до вчинення нападу на потерпілу.

При цьому, 01.07 з 17.36 до 20.47 та з 22.04 до 22.19, 02.07 о 22.23, 06.07

з 15.03 до 19.28, 07.07 з 08.04 до 09.39, 08.07 о 22.04, та 09.07 о 22.44 має телефонні з`єднання та перебуває в зоні дії базових станцій неподалік місця мешкання потерпілої.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_12 у 2021 році мав основне місцезнаходження в с. Спаське, Новомосковського району, тобто неподалік місця реєстрації ОСОБА_9 . Належність вказаного телефону ОСОБА_9 підтверджується також протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_63 .

Крім того, вказаний абонент 22.06, 08.07, 09.07, 10.07, 11.07 реєструється в районі дії базових станцій, які обслуговують ті ж місця, що базові станції, на яких у ці дні реєструється абонент НОМЕР_15, також належний ОСОБА_9 .

При цьому, вказаний абонент (НОМЕР_12) в період з 01.01.2021 до 22.07.2021 мав 62 з`єднання з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), 5 з`єднань з абонентом НОМЕР_19 (свідок ОСОБА_135 ), 10 з`єднань з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа). Характерним є те, що вказаний номер телефону починає активно використовуватися лише після 09.07.2021.

Вказаний абонент 12.07.2021 в період з 08.28 до 13.15, а потім з 18.15 до 16.59 наступного дня, та з 19.32 по 20.5513.07.2021 має телефонні з`єднання та перебуває в зоні дії базових станцій неподалік місця мешкання потерпілої.

15.07.2021 вказаний абонент в період з 11.37 по 13.37 перебуває в зоні дії базової станції на АДРЕСА_12 , тобто в зоні дії базової станції де востаннє реєструвався номер телефону ОСОБА_9 . НОМЕР_15.

У період з 17.24 по 20.06 вказаний абонент реєструється на базових станціях неподалік місця мешкання потерпілої, а з 20.40 по 22.56 в зоні дії базової станції в с. Спаське, де проживав ОСОБА_9 , після чого абонент рухається в сторону м. Кам`янське, в якому проживав ОСОБА_10 .

При цьому, з 01.00 до 02.44 (майже дві години) в м. Кам`янському абонент реєструється в зоні дії базових станцій на АДРЕСА_13 та АДРЕСА_14 , розташованих неподалік місця мешкання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_15 ).

Після цього, абонент НОМЕР_12 о 02.56 знову реєструється в м. Дніпрі на базовій станції на АДРЕСА_32, яка розташована неподалік місця мешкання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_9 ), та через годину о 03.53 на вул. Дзеркальній, 42, яка розташована на виїзді з міста Дніпро в сторону міста Кам`янське, а далі прямує до смт. Кирилівка, з нього до с. Генічеська Гірка, а потім з 20.07.2021 знову в смт. Кирилівка до 22.07.2021.

Маршрут руху до Кирилівки, Генічеська та знову до Кирилівки підтвердив ОСОБА_9 під час допиту у суді.

Крім того, вказаний абонент 13.07, 16.07 та 20.07 має з`єднання з абонентом НОМЕР_7 , який згідно протоколу затримання ОСОБА_9 зазначив, як телефон захисника.

Під час реєстрації вказаного абонента 15.07.2021 в період з 17.24 по 20.06(тобто в момент вчинення злочину) на базових станціях в районі місця мешкання потерпілої останній має з`єднання виключно з абонентами НОМЕР_17 (невстановлена особа), НОМЕР_21 (далі - НОМЕР_21) ( ОСОБА_8 ), НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 )

При цьому, трафік вказаного абонента мобільного зв`язку відповідає зафіксованому камерами відеоспостереження місцезнаходженню автомобіля «AUDI», номерний знак НОМЕР_6 , 15.07.2021 в районі вчинення злочину,

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_22 (невстановлена особа, яка 15.07.2021 пересувалася на автомобілі «Hyundai Sonata» темного кольору)у 2021 році мав основне місцезнаходження в зоні дії базової станції на АДРЕСА_12 .

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 до 22.07.2021 мав 19 з`єднань з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ) до 12.07.2021, 28 з`єднань з абонентом НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) до 13.07.2021, 294 з`єднання з абонентом НОМЕР_15 ( ОСОБА_9 ) до 09.07.2021, 15 з`єднань з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) з 10 по 15.07.2021, 6 з`єднань з абонентом НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) 12-13.07.2021, 1 з`єднання з абонентом НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ) 15.07.2021.

02.07 о 18.44, 04.07 з 17.47 до 18.02, 11.07 з 19.01 до 20.04, 12.07 об 11.46, 12.17, з 15.48 до 16.48, та з 21.26 до 20.55 13.07.2021 (тобто в той же час, що і абонент НОМЕР_12) абонент НОМЕР_17 реєструється в зоні дії базових станцій в районі місця мешкання потерпілої.

15.07 до 13.03 абонент реєструється в зоні дії базової станції на АДРЕСА_16 , тобто в той же час, як абонент НОМЕР_15 має останнє з`єднання в мережі та вмикається абонент НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ).

У період з 18.38 до 20.04 (тобто в момент вчинення злочину) абонент НОМЕР_17 реєструється в зоні дії базових станцій в районі місця мешкання потерпілої, після чого прямує до м. Новомосковська, та о 22.00 реєструється за адресою на АДРЕСА_12, після чого прямує до смт. Кирилівка (як і ОСОБА_9 ), звідки направляється до с. Генічеської Гірки, де і перебуває з 19.07.2021.

Перебуваючи у районі вчинення злочину 15.07 абонент має з`єднання

о 19.59, 20.02, 20.04 з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) та о 20.02 з абонентом НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ) - тобто безпосередньо до та одразу після вчинення нападу на потерпілу.

Крім того, 16.07 о 17.46 та 17.50, перебуваючи вже у Херсонській області абонент НОМЕР_17 має 2 вихідні з`єднання тривалістю 1 хвилина 05 секунд та 21 секунда відповідно з абонентом НОМЕР_23 , який належить ОСОБА_103 - дружині ОСОБА_8 , у якого власний телефон на той час був вимкнений.

Також, 16.07 о 18.02, перебуваючи у Херсонській області абонент НОМЕР_17 має вихідне з`єднання тривалістю 35 секунд з абонентом НОМЕР_24 , який належить ОСОБА_102 - співмешканці ОСОБА_10 , у якого власний телефон на той час був вимкнений.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_11 , яким у 2021 році користувався ОСОБА_10 ,що підтверджується протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_132 , має основне місцезнаходження на базовій станції по АДРЕСА_18 в м. Кам`янське, що відповідає його місцю проживання в АДРЕСА_15 .

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 до 15.07.2021 мав

122 з`єднання з абонентом НОМЕР_24 (співмешканка ОСОБА_10 - ОСОБА_102), 7 з`єднань з абонентом НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) після 09.07, 10 вхідних дзвінків з абонентом НОМЕР_15 ( ОСОБА_9 ) до 18.06.2021, 21 з`єднання з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) лише 12 та 13.07.2021, 3 з`єднання з абонентом НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) тільки 13.07.2021, 18 з`єднань з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа) до 18.06.2021.

Також, вказаний абонент на базових станціях в районі місця мешкання потерпілої ( АДРЕСА_17; АДРЕСА_24 ; АДРЕСА_25; АДРЕСА_26) реєструється виключно у липні 2021 року, а саме 01.07 з 16.57 до 21.56, 02.07 з 06.48 до 10.02 та з 16.51 до 20.33, 05.07 з 07.04 до 08.00 та з 11.00 до 13.36, 06.07 з 08.32 до 12.32 та з 16.57 до 20.17, 07.07 з 16.11 до 21.26, 08.07 з 07.55 до 20.18, та з 09.45 12.07.2021 до 20.34 13.07.2021, тобто у той же час, що і абоненти НОМЕР_15 та НОМЕР_12 - ОСОБА_9 (12 та 13.07).

Перебуваючи у вказаному місці у період 12-13.07.2021 абонент НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), має телефонні дзвінки виключно з абонентами НОМЕР_25 , НОМЕР_26 ( ОСОБА_8 ), НОМЕР_17 (невстановлена особа), НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_24 (ОСОБА_102).

З 19.29 14.07 до 14.19 15.07.2021 абонент НОМЕР_11 знаходиться в зоні дії базової станції на АДРЕСА_18 в м. Кам`янське та користується виключно послугами Інтернет з однієї і тієї ж ІР-адреси НОМЕР_27 .

16.07 о 03.31 абонент має останнє з`єднання, після чого вимикається, та наступне з`єднання відбувається лише 21.07 та о 16.11 абонент знову вимикається.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_24 , яким користується ОСОБА_102 (співмешканка ОСОБА_10 ), у липні 2021 року має основне місцезнаходження в зоні дії базової станцій на АДРЕСА_18 в м. Кам`янське, тобто тій же станції, на якій реєструється абонент НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), та останні мають численні з`єднання між собою у 2021 році.

Необхідно зазначити, що з`єднання із вказаним абонентом абонент НОМЕР_24 (ОСОБА_102) у липні 2021 року мала 01.07, 05.07, 08.07, 09.07, 12.07, тобто у період коли абонент НОМЕР_11 перебував у зоні дії базових станцій поблизу місця мешкання потерпілої.

Разом з тим, за 15.07.2021 з`єднання між вказаними абонентами відсутні, при цьому абонент НОМЕР_24 (ОСОБА_102)у вказаний день о 17.11, 17.14, 17.15, 19.20, 20.00, 21.26 з`єднується з абонентом НОМЕР_16. Інші з`єднання з вказаним абонентом відсутні.

16.07 о 18.02 абонент НОМЕР_24 (ОСОБА_102), перебуваючи в зоні дії базової станції по АДРЕСА_18 мала вхідний дзвінок тривалістю 36 секунд із абонентом НОМЕР_28 (невстановлена особа, яка пересувалася на автомобілі «Хюндай Соната»). Інші з`єднання з вказаним абонентом відсутні.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_16 , яким користувався 15.07.2021 року ОСОБА_10 , за весь час має лише 36 реєстрацій в мережі мобільного зв`язку (по декілька у березні та травні 2021 року), при цьому, 27 реєстрацій за 15.07.2021, що свідчить про те, що цей номер телефону був підготовлений виключно для використання під час нападу на потерпілу.

Так, вказаний абонент активується 15.07 о 15.49 в зоні дії базової станції на АДРЕСА_18 , тобто станції, яка обслуговує місце мешкання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_15 ).

Так, о 16.44 абонент має вихідний дзвінок тривалістю 1 секунда абоненту НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), після чого його місцезнаходження починає змінюватися по базовим станціям м. Кам`янське.

О 17.10 абонент має вхідний дзвінок тривалістю 1 секунда, о 17.11 вхідне СМСта о 17.15 вхідний дзвінок тривалістю 20 секунд від абонента НОМЕР_24 (ОСОБА_102).

О 17.16 абонент здійснює дзвінок абоненту НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) тривалістю 21 секунда.

О 17.58 абонент здійснює дзвінок тривалістю 31 секунда абоненту НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), при цьому знаходиться в зоні дії базової станції на вул. Давидова, Чечелівського району м. Дніпра.

О 18.24 абонент, перебуваючи в зоні дії базової станції на АДРЕСА_19 , тобто неподалік місця мешкання потерпілої, здійснює вихідний дзвінок абоненту НОМЕР_26 ( ОСОБА_8 ) тривалістю 24 секунди.

Перебуваючи в зоні дії базової станції по АДРЕСА_28

в м. Дніпрі, тобто поблизу місця мешкання потерпілої, о 19.20 та 20.00 має відповідно вхідний та вихідний дзвінки тривалістю 2 та 7 секунд з абонентом НОМЕР_24 (ОСОБА_102).

О 20.01, тобто безпосередньо перед вчиненням нападу на потерпілу, перебуваючи у вказаному місці, абонент має вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа в автомобілі «Хюндай Соната»), а вже о 20.05, тобто одразу після вчинення злочину, вхідне СМС від абонента НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ).

Після цього, абонент у мережі мобільного зв`язку не реєструється.

З протоколу тимчасового доступу від 14.02.2022 року до документів оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» слідує про використання телекомунікаційних послуг, в тому числі абонентами НОМЕР_18 , НОМЕР_21 , якими користувався ОСОБА_8 .

З протоколу огляду предметів від 10.05.2022 року вбачається наявність інформації операторів мобільного зв`язку про використання телекомунікаційних послуг абонентами мобільного зв`язку, в тому числі абонентами НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , якими користувався ОСОБА_8 .

У ході огляду встановлено, що абонент мобільного зв`язку НОМЕР_18 , яким користувався ОСОБА_8 , що в тому числі підтверджено документами, наданими потерпілою, у 2021 році мав основне місцезнаходження в зоні дії базової станції на АДРЕСА_20 , тобто за місцем проживання останнього ( АДРЕСА_9 ).

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 до 16.07.2021 року мав 378 з`єднань з абонентом НОМЕР_23 (дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_103), 40 з`єднань з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ) до 12.07.2021, 49 з`єднань з абонентом НОМЕР_15 ( ОСОБА_9 ) до 09.07.2021 року, 28 з`єднань з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа) до 13.07.2021 року, 1 з`єднання з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) 08.07.2021 року.

Крім того, в районі мешкання потерпілої абонент НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) реєструється 02.07 з 07.26 до 08.44 та з 17.32 до 21.54, 05.07 з 06.46 до 09.18, 06.07 з 09.00 до 11.39 та з 16.37 до 21.04, 07.07 з 17.50 до 20.38, 08.07 з 09.25 до 22.28, 09.07 з 10.22 до 12.48, 10.07з 10.01 до 14.21, 12.07 з 06.17 до 16.48, тобто в той же час, що і абоненти НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), НОМЕР_15, НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Після цього абонент прямує містом Дніпро та о 19.13 зупиняється в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20 , тобто поблизу місця мешкання ОСОБА_8 , де о 20.47 здійснює телефонний дзвінок, а потім до 17.19 13.07.2021 лише використовує послуги Інтернет.

13.07.2021 року о 17.19 отримує вхідний дзвінок тривалістю 3 хвилини 12 секунд від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа).

15.07.2021 року абонент перебуває в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20 , та в основному використовує послуги Інтернет.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_21 реєструється в мережі мобільного зв`язку лише 12.07 о 20.24 в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20 , тобто в зоні дії тієї ж станції, в якій перебував абонент НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ), та яка знаходиться поблизу місця його мешкання.

В момент реєстрації абонента йому надходять СМС, в тому числі від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа).

О 21.26 абонент НОМЕР_21 вже реєструється в зоні дії базових станцій в районі місця мешкання потерпілої (АДРЕСА_30; АДРЕСА_31; АДРЕСА_28, тощо), та перебуває у вказаному місці до 17.40 наступного дня 13.07.2021 року.

В цей же час у вказаному місці реєструються абоненти НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Після цього 13.07.2021 року абонент в мережі мобільного зв`язку не реєструється, а враховуючи, що при наступній реєстрації 14.07 о 09.40 абоненту, який знаходився в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20, надійшли СМС - повідомлення, можливо стверджувати, що мобільний термінал до цього був вимкнений.

Наступна реєстрація абонента вже відбулася 15.07 о 16.12 на базовій станції по АДРЕСА_20 , якому в цей час надійшло декілька СМС - повідомлень,що свідчить про увімкнення мобільного терміналу, після чого абонент починає пересування Чечелівським, Новокодацьким та Амур-Нижньодніпровським районами м. Дніпра, та о 17.16 реєструється на базовій станції по АДРЕСА_27, тобто поблизу місця мешкання потерпілої.

У цей час абонент отримує вхідний дзвінок тривалістю 21 секунду від абонента НОМЕР_29 , яким 15.07.2021 року користувався ОСОБА_10 .

О 18.01 та 18.02, перебуваючи у вказаному районі, абонент отримує 2 вхідні дзвінки тривалістю 23 та 34 секунди відповідно від абонента НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), а о 18.24 вхідний дзвінок тривалістю 25 секунд від абонента НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ).

О 20.00, тобто безпосередньо перед вчиненням злочину, коли потерпіла вийшла з автомобілю та попрямувала до свого будинку, абонент отримує вхідний дзвінок тривалістю 15 секунд відповідно від абонента НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 )

Після цього, абонент у мережі мобільного зв`язку не реєструється.

З відеозапису, наданому Суду потерпілою, а саме відео з облікового запису ОСОБА_6 в мережі Фейсбук, в якому потерпіла одразу після вчинення нападу почала вести «Стрім» та надавала відомості щодо щойно вчиненого замаху на її життя, зафіксовано стан, в якому остання перебуває та наявність у неї тілесних ушкоджень, які розташовані виключно в області голови взагалі та зокрема на обличчі.

8. Мотиви Суду та положення закону, якими керувався Суд.

8.1. Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Також, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

8.2. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі скорочено ЄСПЛ) суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Хоча суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Тобто, право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, але суд зобов`язаний дати відповідь на істотні аргументи сторони.

Суд вважає необхідним докладніше зазначити про наявні у кримінальному процесі стандарти доказування.

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

ЄСПЛ у справі «Жогло проти України» (п. 38, рішення від 24.04.2008 року) зазначив, що усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту.

Як загальне правило, пункти 1 та 3 статті 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, - або під час давання показань, або на пізнішому етапі (рішення від 15.06.1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»).

Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (рішення від 26.03.1996 року у справі «Дурсон проти Нідерландів»).

8.3. Суд отримав можливість ознайомитися з позиціями сторони обвинувачення та сторони захисту, вони представлені обома сторонами ґрунтовно, докладно, а викладені в них мотиви зрозумілі. Також слід констатувати, що в ході розгляду справи жодна зі сторін не стверджувала про існування обмежень у реалізації донести свою позицію до Суду та не повідомляла про перешкоди у її доведенні.

Отже, Суд забезпечив змагальність судового процесу і ключовим предметом оцінки є лише переконливість кожної з позицій в аспекті стандарту доведення, про який буде зазначено пізніше.

Попри діаметральну протилежність позицій (твердження про вчинення злочину зі сторони обвинувачення і твердження про його відсутність з боку захисту), обидві позиції будуються навколо тих самих обставин, дій та фактів, послідовність яких в цілому підтверджується обома сторонами, а розбіжності в їх деталях, часі існування та характері не мають вирішального значення для відповіді на головне питання судового розгляду.

Ключовою суперечністю між сторонами протягом всього судового розгляду та під час судових дебатів була не послідовність, а природа цих обставин та дій, їх трактування та мотиви, якими керувалися обвинувачені, та позиція сторони захисту зводиться до невинуватості обвинувачених з огляду на те, що останні не скоювали злочини.

Так, стороною захисту стверджується, що обвинувачені не скоювали злочинів, оскільки ОСОБА_6 особисто звернулась до ОСОБА_8 , як до знайомого, з проханням здійснити на неї напад з побиттям для підняття її рейтингу.

Психотропні речовини були «підкинути» працівниками поліції обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при затриманні останніх.

Посилаючись на ці обставини захисники звернулись до Суду з клопотаннями про визнання доказів, поданих стороною обвинувачення, недопустимими.

8.4. Судом надається оцінка вказаним клопотанням сторони захисту.

Суд враховує, що оскільки у своїх зазначених клопотаннях докази та доводи, приведені захисниками, є фактично ідентичними один одному, та які захисники зазначили у своїх клопотаннях також безпосередньо стосуються вирішенню питання винуватості або невинуватості інших обвинувачених, тому, керуючись КПК України, сталою практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, зобов`язаний вирішити питання недопустимості доказів за даним кримінальним провадженням, порушених захисниками, діючих в інтересах як конкретного обвинуваченого, так і іншого.

Вирішуючи клопотання захисників про визнання доказів недопустимими, Суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справа №756/10060/17, провадження № 13-3кс22, вказує на висновок, що «невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання».

Також, Суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року, справа № 455/844/16-к, провадження № 51- 3583 км 23, що при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Виходячи з тлумачення зазначеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, не будь яке порушення порядку проведення процесуальних дій та недопустимість засобів доказування вважається порушенням.

За даним кримінальним провадженням судом не встановлені порушення порядку проведення процесуальних дій та недопустимість засобів доказування, в розумінні правового висновку Великої Палати Верховного Суду та частин 2, 3 ст. 87 КПК України.

8.5. Захисником ОСОБА_12 до Суду подано клопотання про визнання доказів недопустимими, в тому числі протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, через те, що на останньому проставлено штамп з датою 15.07.2021 року, тоді як заяву подано 16.07.2021 року.

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного обліку ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за № 21192 від 15.07.2021 зареєстровано повідомлення зі служби «102» про те, що 15.07.2021 о 20.04 на 7 поверху будинку АДРЕСА_7 , двоє невідомих у масках напали та побили дівчину, яка мешкає у квартирі АДРЕСА_8 .

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України № 100 від 08.02.2019 (далі - Порядок), заява (повідомлення), що надходить телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», реєструється в ІТС ІПНП (інформаційно-телекомунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України) з автоматичним присвоєнням порядкових номерів ЄО.

Згідно з пунктом 7 Розділу ІІ Порядку відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІТС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІТС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР.

Датою подання заяви (повідомлення) до органу (підрозділу) поліції вважається дата реєстрації такої заяви (повідомлення) в ІТС ІПНП (журналі ЄО).

Таким чином, повідомлення за фактом нападу на ОСОБА_6 зареєстроване 15.07.2021 о 20.45 годині за номером № 21192.

Початок досудового розслідування визначений ст. 214 КПК України, який розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення також є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

З матеріалів досудового розслідування, зокрема витягу з ЄРДР, слідує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 розпочато 16.07.2021 на підставі повідомлення № 21192 від 15.07.2021 про те, що 15.07.2021 на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_7 двоє невідомих осіб спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000484 розпочато у відповідності до вимог КПК України на підставі повідомлення № 21192 від 15.07.2021.

Оскільки заява ОСОБА_6 була подана за тим же фактом нападу, який мав місце 15.07.2021 року, співробітником ВП № 1 на останній продубльовано номер Єдиного обліку № 21192.

При цьому, проставлення номеру реєстрації на протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення не призвело до порушення прав людини і основоположних свобод, та таке очевидно вважати не можливо, крім того, не ставить під сумнів походження доказів, їх належність і допустимість.

Крім того, здійснюючи аналіз вказаних доводів Суд констатує, що витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК. У ньому вказана правова кваліфікація. Також містить той короткий виклад обставин, який відповідальна посадова особа вважала за доцільне зазначити у витягу.

У подальшому матеріали справи містять витяг з ЄРДР у вказаному провадженні, але вже з більш детальним викладом обставин.

Надаючи оцінку протоколу прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, Суд вважає, що заявою підтверджується підстава для початку досудового розслідування, коли потерпіла після скоєння відносно неї злочину звернулась до органу поліції з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 квітня 2023 року у справі № 572/1684/19 визначено, що законодавство не передбачає особливих вимог або певної форми щодо складання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Обов`язково у заяві мають міститись конкретні відомості про вчинення злочину та прохання особи прийняти невідкладні дії щодо реєстрації даної заяви у ЄРДР та початку досудового розслідування.

Якщо в заяві про вчинення кримінального правопорушення та у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань не повністю збігається інформація, надана заявником, то це не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 у справі № 754/10882/17.

Ба більше, витяг з ЄРДР є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2 Глави 1 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів (постанова ККС ВС від 9 вересня 2020 року № 761/28347/15-к).

Відповідно до положень ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2023 (справа № 761/13685/14-к) зазначив, що заява про вчинення злочину не є доказом у кримінальному провадженні, а виступає підставою для відповідного реагування органів досудового розслідування, внесення ними відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактами, викладеними в такій заяві, та здійснення їх перевірки, а тому не може бути визнана недопустимим доказом.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими доводи захисника та відхиляє їх.

8.6. Захисниками ОСОБА_11 та ОСОБА_14 подано клопотання про визнання недопустимими доказами протоколи огляду місця події від 16.07.2021 року та 20.08.2021 року, відеозаписів з відеореєстратора автомобіля «Kia Sorento», висновку експерта № СЕ-19/104-22/10145-ФП, через не накладення на нього арешту у встановлений законом строк.

Вирішуючи клопотання захисників, Суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

15.07.2021 року у зв`язку з надходженням повідомлення про вчинення злочину, заступником начальника СВ ВП № 1 ДРУП, відповідно до вимог ст. 237 КПК, проведено огляд місця події - ділянки місцевості поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_7 , на 7-му поверсі якої було вчинено напад на потерпілу ОСОБА_6 .

У ході огляду місця події перед під`їздом будинку виявлено автомобіль «Kia Sorento», державний номер НОМЕР_4 , із встановленим відеореєстратором, яким здійснювалася фіксація подій, які попадали в ракурс відео реєстратора, а також власника автомобіля ОСОБА_141 .

Враховуючи, що ракурс відеореєстратора був спрямований саме на вказаний під`їзд, та на ньому могли бути зафіксовані обставини, які мали значення для кримінального провадження, особою, яка проводила огляд, за добровільної згоди власника було вилучено флеш-носій з вказаного реєстратора.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. При наявності очевидних даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і зумовлюють необхідність проведення огляду, слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення.

Таким чином, Суд зазначає, що огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню.

Крім того, Суд звертає увагу, що одним із способів збирання доказів стороною обвинувачення є витребування від особи речей та документів, що регламентується ч. 2 ст.93 КПК України. Зазначений спосіб передбачає спрощений порядок отримання запитуваних речей та документів, оскільки за добровільної згоди власника/володільця надання таких речей та документів, забезпечить швидке отримання доказів.

При цьому необхідно зважати, що згідно ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Огляд місця події у вказаному кримінальному провадженні був невідкладною слідчою дією, здійснювався з метою перевірки інформації про вчинення нападу на потерпілу.

Вилучення речей та документів під час огляду не завжди має примусовий характер пошуку та не за всякчас пов`язаний із вторгненням у сферу особистих прав та інтересів громадян.

Власник вказаного флеш-носія ОСОБА_142 під час досудового розслідування не стверджував про своє утримання органом досудового розслідування всупереч його волі, не стверджував про заходи примуси на нього або якесь маніпулювання збоку працівників поліції, про створення перешкод чи унеможливлення йому всупереч його волі реалізувати права власника, про його небажання вилучити доказ із місця його зберігання, не оскаржував будь-яких дій чи бездіяльності слідчого, прокурора з цього приводу, тобто відсутні від нього скарги, заяви, посилання тощо, що була відсутня добровільна згода особи для проведення працівниками поліції вище зазначеного за даним кримінальним провадженням.

Суд вважає, що наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність такої згоди, оскільки були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність ОСОБА_143 висловлювати свою справжню думку.

За відсутності таких обставин, тим більше за умови виключно добровільного надання ОСОБА_144 флеш-носія, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказаний речовий доказ - флеш-носій отримано у відповідності до ст.237 КПК, тобто у порядку, встановленому КПК, а тому такий доказ відповідно до ст. 86 КПК є належним та допустимим.

Вище зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.03.2021 року у справі № 333/1539/16-к, тому з огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими доводи захисників та відхиляє їх.

8.7. З висновку судово-медичної експертизи № 2363е від 14.09.2021 року слідує, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш як 21 день), та які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більш як три тижні (21 день).

Захисник ОСОБА_12 заявила про недопустимість висновку судово-медичного експерта та інших процесуальних документів через, нібито за їх ініціювання слідчим, який не входив до складу групи слідчих, оскільки у двох постановах про призначення (визначення) групи слідчих від 16.07.2021 року та у постанові від 21.07.2021 року значиться слідчий на прізвище « ОСОБА_85 ».

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

1). Постанова про визначення групи слідчих не є самостійним доказом у розумінні ст. 84 КПК України, про що також наголошує постанова Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі № 477/426/17, оскільки не є документом у розумінні частини другої статті 99 КПК України, бо не містить зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб, а виступає документом, який став підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами.

Аналогічна позиція про те, що самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, витяги з ЄРДР, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК України, викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2023 року у справі № 520/2703/17.

2). Доводи сторони захисту щодо визнання постанов про групу слідчих та похідних документів (доказів) недопустимими через включення до складу групи слідчих слідчого із прізвищем « ОСОБА_85 », а проведення слідчих дій слідчим « ОСОБА_85 » є необґрунтованими з огляду на наступне.

Постанова про визначення групи слідчих від 16.07.2021 року у кримінальному провадженні № 0000484 винесена уповноваженою особою - т.в.о. начальника слідчого відділення ВП № 1, її зміст та структура відповідає вимогам ст. 110 КПК України, до складу групи слідчих включено слідчих СВ ВП № 1, тобто осіб, уповноважених законом на проведення досудового розслідування.

3). Щодо доводів сторони захисту про не включення слідчого ОСОБА_85 до складу групи слідчих, відсутності повноважень останнього на призначення судових експертиз, Суд звертає увагу на наступне.

А). Під час судового розгляду з показань свідка ОСОБА_85 встановлено, що до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000484 було включено саме його - «слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ОСОБА_85 », а в постанові внаслідок технічного збою при виготовленні постанови за допомогою комп`ютерної техніки помилково зазначено прізвище слідчого із третьою буквою «Л» замість « В », інші слідчі із аналогічними іменем та по батькові, а також із схожими прізвищами у ВП не працювали.

Б). Крім того, на те, що зазначене є технічною помилкою, вказує наступне:

- ім`я та по батькові слідчого ОСОБА_85 збігаються з ім`ям та по батькові, вказаними у двох постановах про призначення (визначення) групи слідчих від 16.07.2021 року та у постанові від 21.07.2021 року - « ОСОБА_151 »;

- займана посада слідчого ОСОБА_85 збігається з посадою, зазначеною у постановах про призначення (визначення) групи слідчих від 16.07.2021 року та у постанові від 21.07.2021 року - «Слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області»;

- спеціальне звання слідчого ОСОБА_85 збігається з спеціальним званням працівника поліції, вказаним у двох постановах про призначення (визначення) групи слідчих від 16.07.2021 року та у постанові від 21.07.2021 року - «старший лейтенант поліції».

4). Той факт, що саме ОСОБА_85 було включено до складу групи слідчих у кримінальному провадженні, підтверджує також значний обсяг процесуальних документів постановлених останнім, та відсутність жодного від імені особи з прізвищем « ОСОБА_85 ».

5). У судовому засіданні досліджено лист СУ ГУНП в області № 2/К-175Аз від 24.02.2022, наданий представником потерпілої, згідно з яким до складу групи слідчих в зазначеному кримінальному провадженні було включено саме «слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ОСОБА_85 », особа з прізвищем « ОСОБА_85 » відсутня, а зазначення такого прізвища в постановах є технічною опискою.

На переконання Суду наявність технічної помилки сама по собі не може впливати на достовірність відомостей, викладених у згаданої постанові, тому не впливає на її допустимість. Доказів недостовірності викладеної інформації стороною захисту не надано.

6). Таким чином, є очевидним, що зазначення у постановах про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні слідчого « ОСОБА_85 », замість « ОСОБА_85 », є технічною опискою, що жодним чином не порушило основоположні права та свободи обвинувачених, та не призводить до визнання доказів, в тому числі похідних, недопустимими.

7). Вказане також узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові від 31.08.2022 у справі №756/10060/17, який зазначив, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

У цьому ж рішенні Верховний Суд зазначив, що навіть у випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

8). Суд констатує той факт, що стороною захисту у своєму клопотанні не зазначено, які норми Конвенції та/або Конституції України вище зазначеним було порушено права і свободи обвинувачених і в чому це виразилося.

Навпаки, з огляду на висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 року (справа № 756/10060/17), від 01.11.2022 року (справа № 344/2995/15-к), які в силу ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим, а навіть відсутність у матеріалах справи постанови про призначення прокурорів, жодним чином не призвело до порушення прав і свобод засудженого і не вплинуло на справедливість судового розгляду в цілому.

Таким чином, постанови про призначення проведення судово-медичних експертиз від 16.07.2021 року, судових трасологічних експертиз від 16.07.2021 року, судової молекулярно-генетичної експертизи від 16.07.2021 року, про відновлення досудового розслідування від 23.07.2021 року, винесені законно, уповноваженою на те особою.

З огляду на зазначене, підстави для визнання недопустимими висновки судово-медичних експертиз № 509 від 12.08.2021 року та № 710 від 01.09.2021 року, як похідних доказів від постанов слідчого, також відсутні.

9). Не можуть бути визнані недопустимими висновки судових трасологічних експертиз №СЕ-19/104-21/22806-Д від 21.07.2021 року, № СЕ-19/104-21/22817-ТР від 20.07.2021 року, оскільки, по-перше, як вже зазначено, експертизи були призначені уповноваженою особою, а по-друге, у зв`язку з тим, що останні у доказуванні стороною обвинувачення не використовувалися, до суду як докази не подавалися, та відповідно Судом не досліджувалися.

10). Суд також вважає, що згадані постанови про призначення (визначення) групи слідчих у кримінальному провадженні містять усі вимоги, передбачені ч. 5 ст. 110 КПК. Містять вступну, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно до ч. 6 ст. 110 КПК постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Так, ці постанови місять усі офіційні реквізити, назву слідчого органу, дату виготовлення, герб, місце, юридичну адресу, тощо.

Постанова ж є процесуальним рішенням, до якого встановлені вимоги передбачені КПК. Навіть у разі якби постанова не відповідала вимогам ст. 110 КПК, то це є процесуальним рішенням, яке не є доказом у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що покликаючись на такі обставини сторона захисту вдається до правового пуризму, який розуміється як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом, і за такого підходу не можливо дотриматись принципу верховенства права.

На переконання Суду, органом досудового розслідування дотримано всіх процесуальних вимог, передбачених до вказаних постанов і доводи захисника є необґрунтованими.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими доводи захисника про недопустимість доказів та відхиляє їх.

8.8. Захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заявили щодо визнання недопустимим висновку № 2363е від 14.09.2021 року через те, що (на думку сторони захисту) висновок є необґрунтованим, не підтвердженим об`єктивними даними, складеним з порушенням методичних вимог та таким, що не відповідає чинному законодавству.

8.8.1). Так, висновок експерта захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_14 вважають недопустим через надання потерпілою диску з результатами комп`ютерної томографії безпосередньо експерту, та посилаються на рішення Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №555/456/18 щодо того, що невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у вказаному рішенні зазначає, що такий висновок має місце не у будь-якому випадку, а лише у разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

З анализу та тлумачення змісту статей 84, 87 КПК України слідує, що недопустимими можуть бути визнані лише фактичні дані (відомості), а не його процесуальне джерело. В даному випадку процесуальним джерелом виступає висновок експерта.

У своєму клопотанні сторона захисту, стверджуючи про недопустимість саме висновку № 2363е, не зазначає, які ж фактичні дані, викладені у ньому є недопустимими через використання диску з результатами комп`ютерної томографії у невстановленому КПК порядку.

Разом з тим, висновок експерта № 2363е є очевидним, не ґрунтується виключно на інформації з диску КТ, а навпаки, саме в медичній документації (медичних картках), яка використовувалася при проведенні експертного дослідження, допустимість якої не оспорюються стороною захисту, та яка і слугувала підставою для надання відповідей на поставлені питання, містяться відомості щодо результатів проведеної комп`ютерної томографії потерпілої (а. 5-6 висновку № 2363е).

Таким чином, фактичні дані, встановлені під час проведення вказаної судово-медичної експертизи отримані виключно у порядку, встановленому КПК.

При цьому, сторона захисту клопотання щодо надання диску, як і медичної документації, до Суду та його дослідження не заявляла, яким чином та яке з прав людини і основоположних свобод осіб було порушено при наданні потерпілою диску експерту не зазначила.

Вказане також узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові від 31.08.2022 року у справі №756/10060/17, в якому зазначено, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх належність і достовірність.

Доповнюючи мотивування вище зазначеного, Судом також відхиляються твердження сторони захисту, що «експерт ОСОБА_121 не мала за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи».

Дійсно, єдиним виключенням відповідно до ч. 4 ст. 69 КПК України є те, що експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Експерт може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Заява про відмову має бути вмотивованою.

За даним кримінальним провадженням не встановлено, що експерт ОСОБА_121 самостійно збирала матеріали для проведення експертизи та остання підтвердила, що поданих їй матеріалів було достатньо для виконання покладених на неї обов`язків, при чому сторона захисту суду не надала доказів зворотного.

8.8.2). Крім того, сторона захисту стверджує, що висновок № 2363е від 14.09.2021 року є необґрунтованим, не підтвердженим об`єктивними даними, складений з порушенням методичних вимог та таким, що не відповідає чинному законодавству, спираючись на «Рецензію», підготовлену спеціалістом в області судово-медичної експертизи « ОСОБА_156 », яка була останнім складена на замовлення сторони захисту.

1). Надаючи оцінку вказаному твердженню захисників, Суд враховує, що відповідно до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України (за відповідним №№ 3974, 3975), свідоцтво експерта ОСОБА_156 «Не дійсне» остаточно з 24.09.2012 року, так як останній звільнений за власним бажанням, наказ № 46-0(а) від 24.09.2012 року.

При чому, за відповідними спеціальностями (допусками) не вбачається у ОСОБА_156 право брати участь як експерт у судово-медичних дослідженнях фізичної особи (відомості у вільному доступі з мережі Інтернет, з офіційного сайту Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України), так як він не мав кваліфікацію, що відповідає виду зазначеної певної (окремої) експертної діяльності.

2). Судом зауважується, що процедуру рецензування передбачено законодавством України про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність. Полягає вона в критичному розгляді звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) і наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом України.

3). Суд зазначає, що відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, в розумінні частини 2 статті 84 КПК України, рецензія на висновок експерта не є висновком експерта та відповідно не є процесуальним джерелом доказів, а тому не може спростовувати висновки експертизи, проведеної відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

4). Крім того, Суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення рецензування висновків судових експертів (затверджено наказом Міністерства юстиції України 03 лютого 2020 року № 335/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2020 р. за №131/34414), визначається процедура проведення та оформлення результатів рецензування висновків судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - НДУСЕ), виключно, судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, а також проектів висновків фахівців, які мають намір отримати кваліфікацію судового експерта.

Метою рецензування висновків судових експертів є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків.

Рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків.

Метою рецензування проектів висновків є, виключно, визначення рівня підготовки фахівців, які мають намір отримати кваліфікацію судового експерта.

Враховуючи вище викладене, Суд вважає, що метою подачі стороною захисту - Суду зазначеної рецензії є незадоволеність висновком експерта ОСОБА_121 , допоміжним засобом поставити під сумнів висновок судового експерта, тобто довести те, що при його складанні нібито відбулись якісь процедурні порушення призначення або змістовні помилки, що могли призвести до хибних висновків по суті, яке буде використовуватися стороною захисту на свою користь для підтвердження позиції щодо недоведеності винуватості обвинувачених у скоєному злочині.

З огляду на викладене, за даним кримінальним провадженням відсутні підстави для будь-якого рецензування висновку, який склала експерт ОСОБА_121 , тому рецензія на висновок судового експерта розглядається судом як неналежний та недопустимий доказ і не береться до уваги.

5). Також, Суд зауважує, що однією із засад кримінального провадження, закріпленою у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є, крім вказаних вище, висновки експертів. Тобто обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, можуть бути встановлені на підставі доказів, отриманих з висновків експерта.

Законодавець, передбачивши у ч. 2 ст. 101 КПК право сторони захисту надати суду висновок експерта, тим самим передбачив і обов`язок суду його розглянути у сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, у цій справі, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду кримінального провадження, сторона захисту самостійно не залучила експерта, у порядку передбаченому ст. 243 КПК, для проведення необхідної, на її погляд експертизи, з метою отримання та подання Суду висновку експерта (ч. 3 ст. 93, ч. 2 ст. 101 КПК) та з відповідним клопотанням, керуючись ч. 1 ст. 332 КПК, про призначення відповідної експертизи до Суду не зверталась.

У свою чергу, під час судового розгляду кримінального провадження, Судом не встановлені підстави, передбачені ч. 2 ст. 332 КПК, коли Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, оскільки:

1) Суду не надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду не виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) не існують достатні підстави вважати висновок експерта № 2363е від 14.09.2021 року необґрунтований чи такий, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

За таких обставин, Суд вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження, дотримано вимоги статей 10, 22 КПК, оскільки судом створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед Судом.

8.8.3). Крім того, Суд зауважує, що господарське право є системою норм, що регулюють господарські відносини, тобто відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, тобто, діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (стаття 1 та ч. 1 статті 3 Господарського кодексу України), яка регулюється нормами господарського права, господарсько-процесуального права та цивільного права, цивільно-процесуального права України.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставним посилання сторони захисту на правову позицію, яку висловив Касаційний господарський суд Верховного Суду (справа № 922/2216/18), що доказом є рецензія на висновок експерта, оскільки вказана правова позиція регулює іншу галузь матеріального та процесуального права, що регулюють відповідну сферу суспільних відносин - господарських, тобто спеціальних (профілюючих), в яких головні правові режими модифіковані, пристосовані до особливих сфер життя суспільства, а тому ця правова позиція не може застосовуватися, регулювати правовідносини іншої галузі права, а саме в галузі кримінального права та кримінально-процесуального права.

Разом з цим, не зважаючи на вказану власну думку захисників, останніми, враховуючи вище зазначене, не враховано, що в згаданій правовій позиції Касаційного господарського суду Верховного Суду викладено, що «судами не враховано те, що рецензія по своїй суті не є повторною чи додатковою експертизою, у ній не оцінюються докази. Експерт, який надає рецензію, оцінює, зокрема, методи і повноту дослідження, логіку висновку. З огляду на викладене, до рецензії не можуть бути застосовані ті вимоги, які передбачені для висновку експерта».

8.8.4). Крім того, Суд вважає надуманими доводи сторони щодо невідповідності висновку експерта вимогам чинного законодавства.

Так, вимоги до змісту висновку експерта визначені у ст. 102 КПК.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний судовий висновок.

Відповідно до п. 4.9 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, при експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень; давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.

Експертом повною мірою було дотримано вимог законодавства при складанні висновку № 2363е від 14.09.2021 року.

Так, у відповіді на питання 1 експертом зазначено встановлений механізм спричинення тілесних ушкоджень, а саме, що «... виявлені у потерпілої тілесні ушкодження на обличчі та кінцівках, спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою або напівжорсткою контактуючою поверхнею, що дів (діяли) в область обличчя та верхніх кінцівок... ».

Оскільки фактичні дані, які були надані експерту для проведення дослідження, не містили інформації щодо індивідуально визначених ознак об`єкта, який взаємодіяв із контактними ділянками тіла підекспертної особи, це й обумовило відповідне формулювання у відповіді про те, що тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючих предметів, яким були нанесені, що відповідає вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995.

Як захисники, так і ОСОБА_156 , який не є судово-медичним експертом, вказують, що згідно даних медичних документів тривалість розладу здоров`я потерпілої не перевищує трьох тижнів (21 день).

Свою думку останні, не будучи судово-медичними експертами, обґрунтовують тим, що на це вказують відомості про клінічний перебіг отриманої травми, а також відсутність направлення лікуючого лікаря КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР.

Разом з тим, відповідно до пункту 4.6 Правил, судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів.

Допитана у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_121 підтвердила, що висновок щодо строків порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій у потерпілої ОСОБА_6 , а відповідно і ступень тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, було зроблено виходячи із звичайної їх тривалості у випадку спричинення закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з явищами гемосинусу та зміщенням кісткових уламків в порожнину пазухи, відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків, а не просто травм лицьового черепа, як зазначає сторона захисту.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 101 КПК висновок експерта як докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, має спиратись на обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені перед експертом.

На переконання Суду висновок судово-медичного експерта № 2363е від 14.09.2021 року наведеним вимогам закону відповідає, містить оцінку поставлених питань лише за медичними критеріями наслідків діяння та причин їх настання, та обґрунтовані відповіді на них, містить категоричні висновки про фактичні данні, отримані у передбаченому КПК порядку, що мають значення для кримінального провадження, тобто, містять фактичні данні, що є беззаперечні, категоричні та не викликають сумніву, які отримані з дотриманням встановленого порядку, мають значення для кримінального провадження та належать до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК), не грунтується на доказах, які би визнавалися судом недопустимими (ч. 5 ст. 101 КПК), не отримані з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (ст. 87 КПК).

При перевірці й оцінці експертного висновку Судом з`ясовано, що під час призначення слідчим експертизи, експертного дослідження та складання висновку, експертом було дотримано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертиз, не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, який не вийшов за межі своїх повноважень, достатність поданих експертові об`єктів дослідження, повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими доказами.

Вище зазначене судом повністю кореспондується з правовою позицією, яку виклав Верховний Суд у постанові від 29.03.2023 року (справа № 472/827/20).

Висновок Суду щодо твердження сторони захисту.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. При цьому до державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Отже, всі експертизи у даному кримінальному провадженні проведені належними суб`єктами, які діють на підставі, в межах та у відповідності до вимог зазначеного закону, підстави, передбачені ч. 2 ст. 332 КПК, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлені.

Сторона захисту мала передбачені процесуальним законодавством можливості для висловлення заперечень щодо змісту цих експертиз, а з 17 жовтня 2019 року (після набрання чинності змінами до ст. 243 КПК України) вона також мала право «самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової», крім того, сторони кримінального провадження мали можливість провести перехресний допит експертів, ставити питання щодо розуміння правових наслідків за складання завідомо недостовірного висновку.

Під час проведення експертного дослідження та складання висновку експерт не заявляв жодних клопотань про надання додаткових матеріалів та зразків або вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи, що свідчить про те, що наданих матеріалів та наявної в них інформації було достатньо для складання експертного висновку.

Отже, зазначений висновок експерта (також інші висновки експерта) наданий у межах його компетенції, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи під час розгляду, Судом встановлено не було.

Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість цього висновку (інших висновків експерта за даним кримінальним провадженням) або недотримання науково-методичних вимог щодо проведених досліджень, які би викликали сумніви в його правильності, Судом не встановлено.

З огляду на викладене, Суд відхиляє відповідні твердження сторони захисту.

8.9. Захисником ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 заявлено клопотання про визнання недопустимими докази: повідомлення про підозру від 16.07.2021 року; пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного; постанови про оголошення в розшук; клопотання про дозвіл на затримання.

На думку захисника через порушення процесуального закону обвинувачений ОСОБА_9 не набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

Фактично (та латентне) захисник оспорює:

1) обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та

2) нібито порушення процедури повідомлення його про підозру, посилаючись на певні норми КПК.

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

8.9.1. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) визначено термін «кримінальне обвинувачення», яке характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980 р.). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982 р.) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».

При цьому національне законодавство не визначає ні поняття «обґрунтованої підозри», ні її критеріїв.

Прогалина заповнена прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.94. У них зазначено, що під «обґрунтованою підозрою» необхідно розуміти існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Водночас в остатньому рішенні ЄСПЛ навів важливий критерій обґрунтованості підозри та її відмежування від кінцевого обвинувачення. Суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Суд зазначає, що за Кримінальним процесуальним кодексом України стадія притягнення до кримінальної відповідальності починається з повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к (провадження №13-34кс19) (далі - Постанова ВПВС) вказує, що до повідомлення про підозру особі законодавець виокремлює такі термінопоняття: «складення», «вручення» та «здійснення».

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК, підозрюваною є особа, яку зокрема (три випадки набуття), у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу повідомлено про підозру.

При цьому підозрюваною особа стає лише у разі здійснення щодо неї усіх передбачених Кодексом процедур з дотриманням встановленого порядку їх вчинення, що обумовлено вимогами ч. 1 ст. 8 та ч. 1 ст. 9 КПК.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх підстав для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Так, відповідно до ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого,

в тому числі шляхом надіслання повістки поштою.

Крім того, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка (а в даному разі повідомлення про підозру) вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи за місцем проживання особи.

За даним кримінальним провадженням, Суд вважає, що відносно ОСОБА_9 відбулося належне повідомлення особи про його підозру, яке здійснила належна процесуальна особа шляхом і «складення», і «вручення» та «здійснення» відповідного письмового повідомлення, - врученням під розписку дорослому члену сім`ї особи за місцем проживання ОСОБА_9 .

Незважаючи на те, що сторона захисту зазначає про декілька повідомлень про підозру, з якими не погоджується, однак у даному випадку мова йде про одне й теж повідомлення про підозру від 16.07.2021 року, складене слідчим СВ ВП № 1 ДРУП ОСОБА_25 та погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_105 , яку сторона обвинувачення вручала у способи, передбачені ст. 135 КПК України. При цьому, примірник саме цієї ж підозри було особисто вручено ОСОБА_9 24.07.2021 у присутності захисника.

Як вбачається з повідомлення про підозру ОСОБА_9 та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки (т. 2, а.с. 129-134), остання вручена 20.07.2021 року,

у відповідності зі ст. 135 КПК України, за місцем реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_9 - батьку підозрюваного, а саме ОСОБА_163 , про що мається особистий підпис та зазначення прізвища - « ОСОБА_9 », однак не досить каліграфічний почерк, надав стороні захисту хибно стверджувати, що останній виконаний особою з прізвищем « ОСОБА_164 ».

Суд вважає, що відправлення повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 16.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 однак саме особі - ОСОБА_9 , враховуючи одночасне вручення такого повідомлення дорослому члену сім`ї за місцем проживання підозрюваного - батьку ОСОБА_163 , тобто у передбачений законом спосіб, не суперечить вимогам КПК та не свідчить про той факт, що ОСОБА_9 не набув статус підозрюваного.

8.9.2. Відповідно до ст. 84 КПК, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є доказом у розумінні ст. 84 КПК, оскільки не містить фактичних даних про факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а є процесуальним документом слідчого та прокурора, який визначає початковий момент притягнення до кримінальної відповідальності, і тому не може бути визнане недопустимим доказом.

8.9.3. Щодо твердження захисника про нібито безпідставність оголошення ОСОБА_9 в розшук та звернення з клопотанням про дозвіл на затримання, Суд враховує наступне.

Судом раніше зазначалося, що ОСОБА_9 набув статусу підозрюваного у відповідності до вимог КПК України. При цьому, як було встановлено у ході судового розгляду, одразу після вчинення нападу на потерпілу, ОСОБА_9 залишив місце свого постійного проживання, вимкнув особистий мобільний телефон, позбувся автомобіля (місцезнаходження якого не відоме і на теперішній час), на виклик слідчого не прибув, постійно змінював місце свого перебування то в Херсонській, то в Запорізькій області, де згодом і був затриманий.

За таких обставин, враховуючи, що місцезнаходження ОСОБА_9 було невідоме, останній на виклик до слідчого не прибував, слідчим, у відповідності до ст. 281 КПК України, було оголошено розшук підозрюваного.

Суд вважає, що очевидна технічна описка в даті клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу (19.07 замість 20.07), враховуючи, що останнє з матеріалами було передано до слідчого судді саме 20.07.2021 року, не свідчить про його незаконність, тому слідчий суддя під час розгляду вказаного питання було надано оцінку клопотанню та матеріалам, доданих до нього, постановлена ухвала про задоволення клопотання.

Суд зазначає, що скаргу про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_9 сторона захисту, відповідно до ст. 309 КПК України, під час підготовчого судового засідання суду не подавала.

Судом враховується, що вказана описка, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 756/10060/17 та від 01.11.2022 року у справі № 344/2995/15-к, жодним чином не призвела до порушення прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_9 і не вплинула на справедливість судового розгляду в цілому.

Таким чином, підстав для задоволення клопотання захисника Судом не встановлено, у зв`язку з чим відхиляються відповідні твердження про визнання вказаних документів недопустимими доказами.

8.9.4. Захисником ОСОБА_12 заявлено клопотання про визнання недопустимим доказ - протокол затримання ОСОБА_9 від 23.07.2021 року, під час якого в смт. Кирилівка, Запорізької області, в період часу з 19.25 по 20.45 годину, з сумки, одягненої на ньому, виявлено та вилучено, в тому числі 14 сліп-пакетів із кристалічною речовиною, картку НОМЕР_40. Крім того, в протоколі зазначено, що про його затримання повідомлено захисника ОСОБА_12 за телефоном НОМЕР_7 , який як зазначив під час допиту ОСОБА_9 слідчому продиктував він особисто.

На думку захисника було порушення права ОСОБА_9 на захист,

а саме незабезпечення участі адвоката при затриманні та обшуку, підписання захисником протоколу в іншому місці,

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

Відповідно до вимог КПК України затримання особи передбачає два виду затримання, а саме затримання підозрюваного, обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді, суду з метою приводу (статті 187-191 КПК України) та затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, яке в свою чергу поділяється на: законне затримання (стаття 207 КПК України) та затримання уповноваженою службовою особою (стаття 208 КПК України).

Затримання уповноваженою службовою особою регламентовано статтею 208 КПК України, в якій серед іншого зазначено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

До умов затримання уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, суду (на підставі частини першої статті 208 КПК України) законодавець відносить те, що уповноважена службова особа може затримати лише за умови, що особа підозрюється у вчиненні злочину (а не кримінального проступку), за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до статті 208 КПК України затримання здійснюється уповноваженою службовою особою - працівником органів внутрішніх справ, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державної пенітенціарної служби України, органів Державної прикордонної служби України, органів Державної митної служби України та інших правоохоронних органів, який має право здійснити затримання особи.

При затриманні уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи, під час проведення якого мають бути присутніми не менше двох понятих. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право: мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені КПК України. Вимога негайного повідомлення про права затриманого обумовлена тим, що це є гарантією реального та своєчасного забезпечення прав, свобод та інтересів затриманої особи. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 13.06.2023 року, справі №520/2703/17, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до ч. 5 ст. 208 КПК України, складається обов`язково, оскільки це є гарантією забезпечення прав затримання особи. Тому протокол затримання не можна визнати недопустимим, оскільки це б означало, що факт затримання особи нічим не підтверджується.

Оскільки оцінювати з погляду допустимості можна лише відомості, у разі якщо протокол затримання містить відомості, які можуть бути використані у якості доказів, то можливе визнання недопустимими саме цих відомостей, а не протоколу затримання.

При цьому, підписання протоколу адвокатом, як зазначає сторона захисту, пізніше та в іншому місці, не спростовує факту затримання ОСОБА_9 в смт. Кирилівка, Запорізької області о 18.59 годині 23.07.2021 року, та не нівелює і не ставить під сумнів законність затримання останнього.

Крім того, Суд враховує, що стороною захисту не надано доказів оскарження слідчому судді під час досудового розслідування дій щодо законності затримання ОСОБА_9 , тому вказане клопотання на даній стадії є лише лінією захисту.

Верховний Суд у постанові від 08.12.2022 року (справа № 686/23029/18) зазначив, що статтею 208 КПК України надано повноваження затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, «уповноваженій службовій особі» та здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про Національну поліцію» поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та в строки, визначені Конституцією України, КПК та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

В більшості випадків затримання особи є подією, несподіваною для її учасників, а тому забезпечити участь захисника перед затриманням або у місці затримання особи, саме в момент затримання особи, неможливо.

У зв`язку з чим, Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої відсутність захисника під час затримання не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.06.2022 (справа № 463/5551/15).

При затриманні ОСОБА_9 , відповідно до вимог статей 208, 276 КПК України, були роз`яснені його права, передбачені ч. 3 ст. 42 КПК, у тому числі і право на отримання за першою вимогою захисника, а також про його затримання повідомлено захисника ОСОБА_12 .

Також, слідчим було виконано вимоги ст. 49, 52 КПК, оскільки одразу після затримання були вжиті заходи для залучення йому захисника на території

де відбулося затримання, зокрема повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях.

Судом зазначається, що стороною захисту у своєму клопотанні не наведено які відомості (фактичні дані), зазначені у протоколі затримання ОСОБА_9 від 23.07.2021 року, здобуто з порушенням порядку отримання доказів внаслідок прямого та істотного порушення прав і свобод людини, однак, враховуючи, що у клопотанні також зазначено про визнання недопустимими як похідних висновків судових експертиз психотропних речовин, можливо стверджувати, що сторона захисту вважає недопустимими відомості щодо обставин проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 та вилучення психотропних речовин.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.12.2022 року (справа №686/23029/18) особистий обшук є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання.

Причому, Суд уже неодноразово зазначав, що особистий обшук який є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку.

З вказаного слідує, що оскільки особистий обшук затриманої особи здійснюється безпосередньо після затримання, яке є подією непередбачуваною, відсутність захисника при проведенні обшуку затриманої особи не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, вилучення у ході проведення особистого обшуку психотропних речовин та інших особистих речей ОСОБА_9 , не може вважатися порушенням права не свідчити проти себе, оскільки останні існували поза волею останнього та отримано у спосіб, визначений КПК України.

Дані про те, що з моменту затримання і до моменту залучення підозрюваному захисника з ним проводилися будь-які слідчі дії, якими було порушено право на захист чи право не свідчити проти себе, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

При цьому, від підписання протоколу ОСОБА_9 в присутності понятих відмовився, а в присутності захисника будь-яких заперечень і клопотань з приводу затримання та обшуку останній не заявляв.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 16.02.2021 року та 15.06.2021 року (справа № 204/6541/16-к), вирішуючи питання про допустимість доказів, отриманих під час фактичного затримання та особистого обшуку особи, суд має у своєму рішенні встановити і обґрунтувати: 1) чи були допущені порушення прав і свобод затриманої особи; 2) які саме права і свободи були порушені; 3) чи були ці порушення істотними; 4) чи були докази, допустимість яких оспорюються, результатом цих порушень.

Проведення особистого обшуку ОСОБА_9 та вилучення речових доказів під час його проведення за відсутності захисника не порушило право особи мовчати, оскільки такі речові докази не залежать від волі особи, тобто носять об`єктивний характер.

З огляду на те, що затримання ОСОБА_9 та його особистий обшук проведено у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства України, відсутні підстави для визнання недопустимими похідних доказів висновків експерта № СЕ-19/104-21/24045-НЗПРАП від 12.08.2021 року та № СЕ-19/104-21/24043-НЗПРАП від 10.09.2021 року.

При цьому, будь-яких порушень під час затримання та проведення особистого обшуку Судом не встановлено, а тому доводи сторони захисту щодо визнання протоколу затримання та, фактично, протоколу особистого обшуку, недопустимими доказами є безпідставними, у зв`язку з чим відхиляються відповідні твердження про визнання недопустимими докази.

8.9.5. Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завили про, що психотропні речовини були кожному з них підкинуті працівниками поліції.

Таким чином, обвинувачені під час судового розгляду заявили про вчинення працівниками поліції, які здійснювали їх затримання, слідчими, які вилучили психотропні речовини та складали про це відповідні протоколи, службового злочину, що можливо потягло за собою фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, та ухвалами Суду, в порядку ст. 214 КПК України, було доручено Державному бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтаві, шляхом проведення досудового розслідування перевірити заяви обвинувачених.

18 липня та 11 жовтня 2023 року слідчими Державного бюро розслідувань винесені постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказані постанови є вмотивованими та достатньо обґрунтованими і Суд не вбачає підстав ставити висновки слідчих під сумнів, тому при ухваленні вироку враховує такі висновки слідчого Державного бюро розслідувань (т. 12 а.с. 157-161, 215-219).

8.9.6. Судом зазначається, що відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-21/24045-НЗПРАП від 12.08.2021 року, № СЕ-19/104-21/24043-НЗПРАП від 10.09.2021 року, надані на експертизу речовини, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_9 , містять психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, загальною масою 2,4474 г.

Незважаючи на те, що допитаний обвинувачений ОСОБА_9 заперечив факт зберігання психотропної речовини, та взагалі її вживання, Суд враховує той факт, що відповідно до довідки Комунального підприємства «Обласний медичний психіатричний заклад з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» № 2052 від 12.11.2021 року ОСОБА_9 проходив медичні огляди на стан сп`яніння 08.11.2019 року та 18.02.2020 року, коли двічі на протязі нетривалого часу було встановлено, що останній перебував в стані наркотичного сп`яніння (похідні фенілалкіламінів), що свідчить про те, що ОСОБА_9 є тою особою яка схильна до вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, та, відповідно, до їх незаконного придбання і зберігання без мети збуту.

8.9.7. Захисник ОСОБА_13 заявила клопотання про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 22.07.2021 року, коли в період з 22.06 до 22.12 години біля магазину за адресою: АДРЕСА_21, у ОСОБА_10 виявлено та вилучено 10 сліп-пакетів із подрібненою кристалічною речовиною жовтуватого кольору та як похідних від протоколу доказів - висновків експерта № СЕ-19/104-21/23453-НЗПРАП від 23.07.2021 року, № СЕ-19/104-21/25680-НЗПРАП від 18.08.2021 року, оскільки на думку захисника були груби порушення норм КПК.

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

Відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-21/23453-НЗПРАП від 23.07.2021 року, № СЕ-19/104-21/25680-НЗПРАП від 18.08.2021 року, відповідно до яких надана на експертизу речовина, вилучена у ОСОБА_10 , містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, масами 0,1944 г, 1,8046 г (загальна маса 1,999 г).

Сформована практика Верховного Суду свідчить, що оформлення фактичного обшуку особи протоколом огляду місця події є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та, як наслідок, може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000484 було зупинено 20.07.2021 року у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_9 .

Співробітниками поліції, в тому числі слідчим СВ Кам`янського РУП ОСОБА_166 , якого також було включено до складу групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювалися заходи до розшуку підозрюваного ОСОБА_9 , телефон якого 16.07.2021 року реєструвався в тому числі у м. Кам`янське.

Оскільки 22.07.2021 року було помічено особу, яку лише у подальшому встановлено

як ОСОБА_10 , та який побачивши співробітників намагався втекти, були вжиті заходи до його затримання.

Відповідно до ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

У зв`язку із зазначеним, слідчим СВ Кам`янського РУП, відповідно до вимог ст. 237 КПК, 22.07.2021 року з 22.06 до 22.12 години проведено огляд місця події - ділянки місцевості поблизу будинку АДРЕСА_21 , в ході якого виявлено особу, яка відмовилася представитися (в подальшому встановлена як ОСОБА_10 ), та в якої вилучено сліп-пакети з кристалічною речовиною.

Огляд місця події був невідкладною слідчою дією, проведений до внесення відомостей до ЄРДР, здійснювався з метою перевірки інформації про незаконне зберігання наркотичних речовин.

Огляд місця події проводився за участі понятих та фіксувався на відеозапис, який було переглянуто у ході судового розгляду.

Зазначення у протоколі огляду місця події номеру кримінального провадження №0000484 слідчим ОСОБА_166 , якого також було включено до складу групи слідчих і у вказаному кримінальному провадженні та яким також здійснювалися заходи до розшуку підозрюваного ОСОБА_9 , не є істотним порушенням вимог процесуального законодавства, та само по собі не може свідчити про недопустимість протоколу огляду.

Дійсно, під час огляду місця події ОСОБА_10 фактично було затримано, що також підтверджується відеозаписом слідчої дії.

Разом з цим, Верховний Суд у постановах від 16.02.2021 року та 15.06.2021 року (справа №204/6541/16-к) сформував правову позицію, що суд має встановити час та інші обставини затримання в значенні статті 209 КПК на підставі доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відомостями, що містяться у протоколі затримання.

Вирішуючи питання про допустимість доказів, отриманих під час фактичного затримання та особистого обшуку особи, суд має у своєму рішенні встановити і обґрунтувати: 1) чи були допущені порушення прав і свобод затриманої особи; 2) які саме права і свободи були порушені; 3) чи були ці порушення істотними; 4) чи були докази, допустимість яких оспорюються, результатом цих порушень.

Відсутність протоколу затримання або встановлена судом невідповідність відомостей, зазначених у протоколі, дійсним обставинам справи, самі по собі не є достатньою підставою для визнання доказів, отриманих у ході затримання, недопустимими, але має братися до уваги в сукупності з іншими доказами для оцінки законності затримання та додержання основоположних прав і свобод затриманої особи під час її перебування під контролем органів правопорядку.

Своєчасне фіксування затримання є однією з гарантій забезпечення права на свободу, гарантованого статтею 29 Конституції України та статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд зазначив, що затримання без дозволу суду (ст. 208 КПК) може відбуватися до внесення відомостей до ЄРДР, оскільки це є непередбачуваною подією, а тому внести відомості до ЄРДР до такої події є нереалістичним.

Оскільки особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому проведення особистого обшуку не може відкладатися до внесення відомостей до ЄРДР.

Головна мета протоколу затримання полягає у належному документуванні факту затримання для запобігання невизнаному позбавленню свободи, що може призвести до повного заперечення гарантій, притаманній особі, позбавленій свободи.

Відповідно до ст. 208 КПК про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол.

При чому, законодавцем у статті 208 КПК не вимагається складання протоколу затримання негайно, в ході затримання. Такий протокол має бути складений як тільки це стане можливим.

Під час судового розгляду кримінального провадження Судом встановлено, що за фактом затримання ОСОБА_10 в період з 02.05 до 02.20 години 23.07.2021 року складено протокол затримання, при цьому у протоколі зазначено час затримання та місце: о 21.50 годині 22.07.2021 біля будинку АДРЕСА_21 та останньому повідомлено його права, передбачені Конституцією України та КПК.

У згаданій правовій позиції Верховний Суд зазначив, що спізніле складання протоколу затримання, у випадку якщо факт і обставини затримання доведені іншими обставинами, ще не є достатньою підставою для визнання доказів недопустимими.

Таким чином, факт, місце та час затримання ОСОБА_10 та перебування його під контролем органів правопорядку підтверджується як протоколом огляду місця події з відеозаписом слідчої дії, так і протоколом затримання особи, відповідно до якої останнього затримано 22.07.2021 року о 21.50 годині.

Отже, в даному випадку не може йти мова про порушення права на свободу, гарантованого статтею 29 Конституції України та статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке право може бути обмежено у випадках, встановлених законом, зокрема ст. 208 КПК України.

Хоча, ні протокол огляду місця події, ні відеозапис до нього, не містять відомостей або інформації про роз`яснення прав затриманій особі безпосередньо після затримання та під час проведення особистого обшуку ОСОБА_167 , останньому такі права були роз`яснені під час складання протоколу затримання.

Суд враховує, як зазначив Верховний Суд, не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду. Для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити, що отримані докази є результатом такого порушення.

Суд вважає, що у випадку з ОСОБА_10 мова йде не про допустимість свідчень, наданих особою після затримання, а про допустимість речових доказів, виявлених під час особистого обшуку, між якими існує суттєва різниця, оскільки показання залежить від волі особи, а докази мають незалежне існування від її волі.

Таким чином, хоча затримання та обшук ОСОБА_10 оформлено протоколом огляду місця події від 22.07.2021 року, а протокол затримання та особистого обшуку складено пізніше, разом з тим, вказане жодним чином не порушило його основоположні права і свободи, а вилучення речових доказів під час проведення вказаної слідчої дії не порушило право особи мовчати, оскільки вони не залежать від волі особи, тобто носять об`єктивний характер.

Вказані обставини також узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 року у справі № 756/10060/17, про те, що невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

З огляду на зазначене, Суд вважає, що підстави для визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 22.07.2021 року та як похідних висновків експерта №СЕ-19/104-21/23453-НЗПРАП від 23.07.2021 року, № СЕ-19/104-21/25680-НЗПРАП від 18.08.2021 року, відсутні, тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

8.9.8. Захисником ОСОБА_13 заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами: протокол впізнання особи за фотознімками від 23.07.2021 року, у ході проведення якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_10 як особу, яка 15.07.2021, близько 20.00 години, спільно з іншою особою, намагалися її вбити на 7 поверсі будинку АДРЕСА_7 ; та протокол впізнання особи за фотознімками від 23.07.2021 року, у ході проведення якого свідок ОСОБА_120 впізнав ОСОБА_10 як особу з рюкзаком та татуюванням на руці у вигляді павутиння, яку 15.07.2021 бачив поблизу будинку № АДРЕСА_7, та яка близько 20.00 години зайшла з іншою особою до під`їзду вказаного будинку, а через декілька хвилин вибігли з нього та побігли в невідомому напрямку, оскільки на думку захисника слідчі дії було проведено у зупиненому кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 280 КПК проведення слідчих дій, окрім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного, у зупиненому кримінальному провадженні не допускається.

Разом з тим, відповідно до ст. 282 КПК зупинене досудове розслідування може бути відновлено постановою слідчого у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

Судом встановлено, що постановою слідчого СУ ГУНП в області від 20.07.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення, відповідно до ст. 290 КПК, стороні захисту було відкрито додаткові матеріали, які були досліджені судом, а саме: лист ВП № 1 ДРУП від 14.06.2022; постанова від 23.07.2021 року про відновлення досудового розслідування кримінального провадження № 0000484; висновок службового розслідування від 14.06.2021 року; інформацію з ЄРДР про рух кримінального провадження № 0000484.

Зазначені дії сторони обвинувачення відносно сторони захисту повністю узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, яка у своїй постанові від 14.02.2022 (справа № 477/426/17) зазначила, що у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.

Слідчим ОСОБА_85 , відповідно до вказаної постанови від 23.07.2021 року, було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 з метою проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

В матеріалах кримінального провадження міститься також постанова слідчого про відновлення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку з встановленням місцезнаходження ОСОБА_9 , якого було затримано о 18.59 годині 23.07.2021 року в смт. Кирилівка Запорізької області.

Відповідно до інформації з ЄРДР відомості про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим ОСОБА_85 внесені до реєстру 23.07.2021 року об 11.44 з метою проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, тобто до того як місцезнаходження ОСОБА_9 було встановлено лише о 18.59 годині.

Допитаний під час судового засідання слідчий ОСОБА_85 показав, що ним дійсно досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 було відновлено 23.07.2021 року з метою проведення слідчих дій, про що було винесено відповідну постанову та внесено відомості до ЄРДР. На той момент місцезнаходження ОСОБА_9 встановлено не було, а тому до 11.44 години він постанову про відновлення досудового розслідування у зв`язку з встановленням місцезнаходження ОСОБА_9 відповідно винести не міг. Постанову для відправки ним було передано до канцелярії, та чому примірник останньої не потрапив до слідчого ОСОБА_25 (який був старшим слідчим слідчої групи) та до матеріалів кримінального провадження, не знає. Пізніше, в вечорі того ж дня слідчий ОСОБА_25 йому повідомив, що ОСОБА_9 затримано в смт. Кирилівка та необхідно підготувати постанову про припинення розшуку останнього. Вказану постанову ним було підготовлено за допомогою комп`ютерної техніки зі зразка постанови про відновлення досудового розслідування, однак через збій в роботі не усі внесені зміни в ній збереглися.

Аналогічні показання Суду щодо обставин винесення постанов дав також свідок - слідчий ОСОБА_25 .

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.03.2019 (справа № 807/1456/17, провадження № 11-1460апп18) зазначила, що діяльність уповноважених службових осіб правоохоронних органів щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них, а тому додатково надана постанова про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000484, покази свідків ОСОБА_85 , ОСОБА_25 , інформація з ЄРДР про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні 23.07.2021 року об 11.44 годині, тобто в час коли слідчий не знав, та не міг знати про майбутнє затримання ОСОБА_9 о 18.59 годині, підтверджують факт прийняття рішення про відновлення досудового розслідування 23.07.2021 року до 11.44 години.

Таким чином, впізнання особи за фотознімками 23.07.2021 року за участі потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_120 о 16.41 годині та о 16.31 годині, відповідно, проведено після відновлення досудового розслідування з дотриманням вимог ст. ст. 228, 231 КПК, а тому вказані докази не можуть бути визнані недопустимими.

Вказане також узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, (постанова від 31.08.2022 року у справі № 756/10060/17), що невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

Таким чином, помилка в постанові про припинення розшуку ОСОБА_9 , яка має виключно технічний характер, не може вплинути на допустимість інших доказів, оскільки не призвела до порушення прав людини і основоположних свобод та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

Суд вважає, що протокол демонстрації відеозапису від 22.07.2021 року, про який заявляє захисник, не може бути визнаний недопустимим у зв`язку з тим, що після об`єднання матеріалів кримінального провадження № 0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з матеріалами кримінального провадження №0000901 за обвинуваченням ОСОБА_8 , та призначення судового розгляду спочатку, останній у доказуванні стороною обвинувачення не використовувався, до Суду як доказ не подавався, та відповідно Судом не досліджувався.

З огляду на викладене, Суд вважає, що підстав для задоволення клопотання захисника Судом не встановлено, у зв`язку з чим відхиляються відповідні твердження про визнання недопустимими докази.

8.9.9. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2385е від 15.09.2021 року у ОСОБА_10 виявлені татуювання: на задній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом вгору на плече та вниз на передпліччя з частковим переходом на зовнішню та внутрішню поверхню вищевказаних ділянок, татуювання синього кольору у вигляді павутини. На задній поверхні правого передпліччя від середньої до нижньої третини (нижче вищеописаної павутини) татуювання синього кольору у вигляді карт, на одній з яких на тлі туза піки зображений череп; на зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до нижньої третини татуювання синього кольору у вигляді дубового листя на тлі якого меч, розташований клинком вгору, поверх якого та під ним знаходяться переплетені чотирикутники у вигляді смуг.

8.9.9.1 Відповідно до протоколу перегляду відеозаписів від 10.12.2021 року із свідком « ОСОБА_109 », до якого застосовані заходи безпеки, останній зазначив, що особа в темних шортах та майці, темній кепці, зафіксована на відеозаписах з камер спостереження, яка проходила через двір та у зворотному напрямку є ОСОБА_9 , а автомобіль «Ауді» є автомобілем, на якому у липні 2021 року пересувався ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_12 заявила клопотання про визнання недопустимим доказом вказаного протоколу через його оформлення як протокол огляду, а не протокол проведення впізнання.

Вирішуючи клопотання захисника, Суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин кримінального правопорушення слідчий може проводити огляд документів.

Відповідно до ст. 99 КПК України документом є спеціально створений

з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані, в тому числі, за допомогою зображення відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів можуть належати матеріали відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді можуть бути запрошені також інші учасники кримінального провадження, яким відповідно до ст. 65 КПК України, є також і свідок, тобто фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Судом встановлено, що у розпорядженні органу досудового розслідування перебували вилучені у встановленому порядку відеозаписи з камери зовнішнього спостереження, встановленої на АДРЕСА_6 , на яких зафіксовано переміщення осіб у дворі вказаного будинку перед та після вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_6 .

Допустимість вказаного доказу стороною захисту не оспорюються.

Для встановлення обставин кримінального правопорушення та виявлення відповідних відомостей, слідчим, відповідно до ст. 237 КПК України, із залученням зазначеного свідка « ОСОБА_109 », з яким 10.12.2021 року і було проведено саме огляд вказаних документів, під час якого виявлено відомості щодо пересування ОСОБА_9 в ракурсі зйомки камери перед вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (отримання чи перевірку доказів).

У зв`язку з тим, що свідок « ОСОБА_109 » раніше був знайомий з ОСОБА_9 , то при проведенні впізнання особи за відеозаписом не могло бути досягнуто мети проведення вказаної слідчої (розшукової) дії, оскільки свідок не міг не впізнати серед представлених осіб - раніше знайому.

Крім того, на відміну від пред`явлення особи за фотознімками - коли особі поруч із фотознімком особи, яка упізнається, пред`являються також і фотознімки інших осіб, враховуючи положення абзацу 2 частини 7 ст. 228 КПК, неможливо було провести впізнання особи за матеріалами відеозапису, оскільки саме на них (як того вимагає положення закону) не було зображено не менше чотирьох осіб однієї статі, які б не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Таким чином, проведений 10.12.2021 року слідчим огляд відеозаписів за участі свідка ОСОБА_109 не є протоколом проведення впізнання, не суперечить вимогам КПК України та спрямований саме на отримання (збирання) та перевірку доказів. Протокол такого огляду відповідає вимогам, визначеним ст. 104 КПК України, а тому не може бути визнаний недопустимим, у зв`язку з чим клопотання захисника задоволенню не підлягає.

8.9.9.2 Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заявили клопотання про визнання недопустимим доказом висновку експерта № 552 від 13.05.2022 року через порушення права на фізичну недоторканість (приватне життя) ОСОБА_8 .

Вирішуючи заявлене клопотання, Суд враховує наступне.

1). Європейський суд з прав людини неодноразово констатував про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення.

Отримання біологічних зразків для експертизи є самостійною процесуальною діє, яка здійснюється в порядку, встановленому положеннями статей 241, 245 КПК України, і про проведення якої складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 241, ч. 3 ст. 245 КПК особі пропонується добровільно надати біологічні зразки на підставі постанови прокурора, та лише в разі її відмови, відібрання здійснюється всупереч волі особи на підставі відповідної ухвали слідчого судді.

Під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 (№ 0000901) було досліджено постанову прокурора від 14.04.2022 про отримання біологічних зразків у ОСОБА_8 , з якою останній ознайомився 21.04.2022 року; власноручно написану заяву ОСОБА_8 від 21.04.2022 року, згідно якої останній надав добровільну згоду на відібрання біологічних зразків (т. 5, а.с. 74); протокол отримання зразків для експертизи від 21.04.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_8 у присутності понятих, добровільно, особисто здійснив маніпуляції ватними паличками у порожнині роту, та таким чином надав зразки букального епітелію

(т. 5, а.с. 76).

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили, що ці слідчі дії були здійснені із застосуванням до ОСОБА_8 фізичного чи психічного тиску. Протокол за їх результатами складений відповідно до вимог КПК, підписаний в тому числі ОСОБА_8 без жодних будь-яких зауважень.

Не надходило від ОСОБА_8 та його захисників зауважень чи скарг щодо застосування примусу під час відібрання біологічних зразків і під час судового розгляду кримінального провадження.

2). Європейський суд з прав людини не в кожному випадку визнає порушенням отримання таких зразків із застосуванням примусових заходів до особи, а лише тоді, коли такі зразки вилучаються з метою встановлення причетності особи до злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри (справа «Яллох проти Німеччини», Функе проти Франції та інші).

В даному конкретному випадку є очевидним, що біологічні зразки були надані ОСОБА_8 добровільно, без застосування примусу, та обвинувачення останнього не ґрунтується виключно доказами, отриманим в результаті відібрання таких зразків.

Відібрання біологічних зразків, за наявності добровільної згоди особи, відбувається в порядку ст. 241 КПК. За відсутності необхідності примусового втручання у приватне життя, приписи ст.ст. 93, ч. 1 ст. 245 КПК дозволяють досягти мети такої процесуальної дії без здійснення судового контролю, а притаманні йому функції здійснив прокурор.

Отже проведення відібрання біологічних зразків, за добровільної згоди ОСОБА_8 , на підставі відповідного процесуального рішення прокурора та у встановленому законом порядку в цьому провадженні відповідає приписам КПК і вимогам ст. 8 Конвенції.

Такий висновок узгоджується також і з практикою Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.03.2023 року (справа № 472/827/20).

3). Крім того, оцінюючи доводи захисника щодо нібито вказаного порушення права ОСОБА_8 на фізичну недоторканість (приватне життя) та одночасно з цим правом - право на захист обвинуваченого, Суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 423/1766/16 (провадження № 51-1105 км 19), де Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо недопустимості зразків крові Особи-2 через порушення його права на захист під час відібрання зразків.

Верховний Суд у своєму рішенні зазначив, що зразки крові містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються. Тому присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на змісті цієї інформації. Таким чином, і рішення судів про недопустимість висновків судово-медичних експертиз, які стосуються дослідження слідів крові, виявленої на місці вчинення злочину та килимі багажника автомобіля, яке вони прийняли відповідно до доктрини плодів отруйного дерева, також є невірним.

Суд також враховує, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод як така не забороняє застосування таких процедур задля отримання доказів причетності до скоєння злочину (Jalloh проти Німеччини, §70, у справі Caruana проти Мальти), коли аналіз було взято не у правопорушника, а у відповідного свідка, де Європейський суд з прав людини вирішив, що застосування таких медичних процедур, зокрема щодо неповнолітньої особи, також a priori не є забороненим задля отримання доказів скоєння злочину (§32).

Висновок Суду.

1). Судом встановлено, що відповідно постанови прокурора від 14.04.2022 року про отримання біологічних зразків для проведення експертиз, з якою ОСОБА_8 був особисто ознайомлений, що підтверджується його власноручним підписом, копія якої було вручено ОСОБА_8 , відповідно заяви ОСОБА_8 , протоколу від 21.04.2022 року отримання зразків ОСОБА_8 для експертизи, вбачається відсутність в документах заперечень, заяв, клопотань, тощо, щодо небажання ОСОБА_8 надати зразки, відсутність посилань про примус, застосований до нього, відступне посилання про необхідність участі захисника, та вказані документи підписані без будь яких зауважень.

2). Отримання зразків для проведення експертизи із залученням відповідного спеціаліста не завдало шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , а взяття проб було безболісним і не мало жодних наслідків для здоров`я обвинуваченого, що повністю підпадає під дію закону, та який в подальшому, як ї його захисники, не скаржились у передбаченому КПК України порядку, а таким чином умови, за яких відбирали зразки у цій справі, також сумісні з кримінальними процесуальними нормами, а тому Суд переконаний у добровільності участі обвинуваченого у зазначеної слідчої дії.

3). З огляду на викладене, Суд відхиляє доводи захисників про порушення права на фізичну недоторканість (приватне життя) ОСОБА_8 під час отримання зразків для експертизи та вважає, що підстави для визнання недопустимим доказом висновку експерта № 552 від 13.05.2022 року відсутні, тому клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

8.9.9.3. Під час досудового розслідування було складено протокол огляду від 27.11.2021 року телефону IPhone SE, належного ОСОБА_135 , у ході якого в телефоні останньої виявлено запис «РС» з номером телефону « НОМЕР_12 », який як пояснила ОСОБА_135 належить її знайомому ОСОБА_9 .

Допитана у ході судового розгляду свідок ОСОБА_135 показала, що не пам`ятає повністю номеру телефону ОСОБА_9 , а лише цифри «трійки», належність ОСОБА_9 номеру « НОМЕР_12 » заперечила.

Разом з тим, що стосується цих показань свідка ОСОБА_135 , до них необхідно підійти критично, оскільки остання тривалий час знаходиться в дружніх відносинах з ОСОБА_9 (понад 300 з`єднань за шість місяців 2021 року) та у зв`язку з цим є зацікавленою особою.

Крім того, остання під час допиту у судовому засіданні не заперечувала факту огляду співробітниками поліції її телефону.

Допустимість вказаного протоколу не оспорюються і стороною захисту.

8.9.9.4. Захисник ОСОБА_13 завила клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду від 06.12.2021 року через використання у ході проведення слідчої дії довідок відпрацювання технічної інформації, які не мають обов`язкових реквізитів документа.

Вирішуючи клопотання захисника, суд враховує наступне.

Порядок взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідування регулюється відповідною Інструкцією, затвердженою наказом МВС України № 575 від 07.07.2017 (далі - Інструкція № 575).

Так, відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 575 під час досудового розслідування злочинів слідчий дає уповноваженим оперативним підрозділам поліції письмові доручення про проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Матеріали про виконання доручень слідчих (дізнавачів) надсилаються

до органу досудового розслідування разом із супровідним листом за підписом керівника структурного підрозділу.

Так, під час досудового розслідування було отримано інформацію операторів мобільного зв`язку про використання телекомунікаційних послуг абонентами, яка була зафіксована на оптичних носіях - ДВД - дисках, в тому числі вх. 16837 вих. 11687/З/КТ вх. 16838 вих. 11688/З/КТ; 15858, 15861 вх. 15860ВК.

Допустимість вказаних доказів стороною захисту під сумнів не ставиться.

Оскільки інформацію операторами телекомунікації надано в електронному вигляді у форматі таблиць, слідчим надано доручення до управління оперативно - технічного забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області щодо опрацювання такої інформації.

На виконання доручень листами УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області №2222/7/01-2021 від 25.11.2021 року, № 2223/7/01-2021 від 25.11.2021 року, направлено результати опрацювання інформації операторів мобільного зв`язку, а саме довідки та окремі оптичні носій ДВД - диски з інв. №№ 150, 155, в яких інформацію операторів телекомунікації подано у кращому для сприйняття вигляді.

При цьому, жодних нових доказів за результатами опрацювання не створювалося.

При проведенні 06.12.2021 року огляду оптичних носіїв операторів телекомунікації слідчим довідки опрацювання технічної інформації не використовувалися, що підтверджується самим протоколом огляду.

Як слідує з протоколу під час проведення слідчої дії оглядалися саме оптичні носії з номерами: вх. 16837 вих. 11687/З/КТ вх. 16838 вих. 11688/З/КТ; 15858, 15861 вх. 15860ВК, які були отримані у операторів телекомунікації в ході проведення тимчасового доступу.

При цьому, інформація, яка містилася на оптичному носії інв. № 155 від 23.11.2021, який також оглядався, є аналогічною інформації вилученій у операторів телекомунікації та зафіксованої на оптичних носіях з номерами: вх. 16837 вих. 11687/З/КТ вх. 16838 вих. 11688/З/КТ; 15858, 15861 вх. 15860ВК.

Верховний Суд у своїх постановах (№ 554/5090/16-к від 29.03.2021 року, №333/1539/16-к від 31.03.2021 року) неодноразово зазначав, що диски як матеріальні носії є способом збереження інформації з електронного документа, головною особливістю якого є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія, де оригінал документа може існувати на різних носіях.

Крім того, Суд звертає увагу, що дослідження цих електронних документів здійснювалося Судом одночасно з дослідженням змісту відповідних протоколів у письмовому вигляді. При цьому Суд констатує, що досліджена у судовому засіданні інформація, яка знаходиться на відповідних носіях, у повній мірі відповідає змісту письмових протоколів, наявних у матеріалах кримінального провадження. Під час дослідження цих доказів сторона захисту не навела жодного фрагменту запису, у який на її думку могло б бути здійснено втручання, а також не зазначила змісту такого можливого втручання з метою доведення вини обвинувачених.

Таким чином, Суд вважає, що доводи захисника про недопустимість доказу - протоколу огляду від 06.12.2021 року є безпідставними та необґрунтованими, тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Суд також наголошує, що не зазначення на особисту думку сторони захисту «обов`язкових реквізитів документа», сама по собі не тягне за собою визнання відповідних доказів недопустимими. У той же час, сторона захисту не наводить доказів того, що внаслідок не зазначення «обов`язкових реквізитів документа», відбулося грубе порушення конституційних прав обвинувачених.

8.9.9.5. Надаючи оцінку показанням обвинувачених у судовому засідання, Суд вважає , що показання обвинувачених не узгоджуються не тільки з іншими доказами за даним кримінальним провадженням, а і між собою.

Так, ОСОБА_10 надано покази з метою зменшення ступеня своєї участі у вчиненому кримінальному правопорушенні, що першим удари наніс ОСОБА_8 ;

що саме ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_8 припинити нанесення ударів ОСОБА_6 , так як побачив на потерпілій кров, що в свою чергу не узгоджується

та суперечить як показанням потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_80 ,

так і показанням обвинуваченого ОСОБА_8 .

Неспроможними та непослідовними є покази ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 звернулася до нього із пропозицією імітування нападу під час проведення мітингу поблизу Дніпропетровського районного суду, оскільки як потерпіла, так і допитані свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_75 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , заперечили участь або появу обвинуваченого у проведенні пікету під стінами суду, та і сам ОСОБА_8 згодом змінив свою позицію та у судовому засіданні повідомив, що все-таки у мітингу участі не брав, а просто знаходився неподалік від суду.

При цьому, версія ОСОБА_8 щодо участі у мітингу та замовлення імітування нападу самою потерпілою з`явилася лише під час судового розгляду. Жодного свідка обставин перебування ОСОБА_8 - 08.06.2021 року поблизу Дніпропетровського районного суду та спілкування в той день з потерпілою захистом не надано.

Крім того, проведений тимчасовий доступ до інформації оператора мобільного зв`язку свідчить про те, що мобільний термінал, яким користувався ОСОБА_8 , 08.06.2021 року в період проведення пікету біля Дніпропетровського районного суду активно використовувався та реєструвався в зоні дії базової станції на АДРЕСА_20 , тобто неподалік місця проживання останнього.

Не підтверджується жодним доказом версія обвинувачених про коригування потерпілою часу імітування нападу, оскільки згідно інформації операторів телекомунікації такі з`єднання з потерпілою відсутні, а мобільний термінал ОСОБА_8 15.07.2021 року взагалі реєструвався на АДРЕСА_9.

Показання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо планування імітації нападу о 19.00 годині та подальше коригування потерпілою часу на 20.00 годину спростовуються також матеріалами відеозаписів з камер відеоспостереження.

Так, обвинувачені зазначили, що попередньо нібито імітування нападу було заплановано на 19.00 годину, та коли вони прямували до будинку, до 19.00 години, потерпіла повідомила, що затримується на 1 годину.

Разом з тим, на відеозаписі з камер спостереження чітко видно, що вперше ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прямують до будинку потерпілої лише о 19.05, при цьому,

у ОСОБА_10 , який згідно домовленості мав би йти вже для здійснення імітування нападу, рюкзак із собою відсутній.

Натомість, о 19.40 годині, на відеозаписах зафіксовано як ОСОБА_10 , рюкзак якого до цього знаходився в автомобілі ОСОБА_9 , та який мав чекати їх, щоб потім підвезти, дістав із багажника автомобіля цей рюкзак та взяв із собою до будинку, в якому проживала потерпіла.

На думку Суду в рюкзаку знаходилися речі для маскування.

Також, Суд вважає, що показання ОСОБА_10 не відповідають дійсності та явно є такими, що штучно підлаштовуються останнім під обставини справи в частині того, що він, проживаючи в м. Кам`янському, маючи захворювання (з показань його «морозило») планував відвідування тренування в спортзалі в м. Дніпрі для чого і взяв з собою рюкзак.

Незважаючи на те, що заплановане з слів обвинувачених імітування нападу у часі посунулося лише на 1 годину (з 19 на 20 годину), 15.07.2021 року на тренування до спортивної зали, який обвинувачені планували відвідати, жоден із обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_10 , який проїхав для цього 50 кілометрів, так і не відвідав.

8.9.9.6. Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Суд звертає увагу, що обов`язок надання доказів Суду лежить на стороні.

Разом з цим, стороною захисту на підтвердження своєї версії, що «потерпіла ОСОБА_6 організувала напад на себе та її побиття для підняття свого рейтингу, долучивши для цього ОСОБА_8 , який в свою чергу для цієї мети долучив ОСОБА_10 », жодного доказу, які забезпечили би Суд можливістю переконатися у правдивості цих обставин, Суду не надано.

Більш того, Судом встановлено, що за даним кримінальним провадженням взагалі відсутні докази того, що потерпіла ОСОБА_6 мала хоча б одне телефонне з`єднання, телефонну розмову тощо, з фігурантом справи, будь то ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 або з числа родичів останніх, інших невстановлених осіб, як до скоєного злочину, під час злочину, або після злочину. Відсутні і відео докази про це, зокрема зустрічі при будь якому форматі, за будь яких обставин або місцях, за чисельності з вище вказаними особами.

Суд не вважає, що можливості захисту у дослідженні і представленні суду доказів на підтвердження своєї версії були повністю використані стороною захисту або обмежені у неприйнятному ступені, і тому відхиляє вказане твердження, оскільки Суд вважає, що в дійсності таки обставини події, мотиви поведінки обвинувачених та потерпілої, на які посилається сторона захисту у своєї версії, не існували, а є фактично вигаданими стороною захисту.

Крім того, Суд вважає, що такий характер та ступень тяжкості тілесних ушкоджень, який був виявлений у ОСОБА_6 після скоєного злочину під час медичного обстеження, локалізація тілесних ушкоджень, з достатньою мірою переконливості свідчить про відсутність логічного обґрунтування та явно не свідчить про обґрунтованість дійсності версії сторони захисту, що саме таке «своє побиття та напад, отримання таких тілесних ушкоджень особисто замовила ОСОБА_6 »., тому слід вважати таку версію вочевидь і безумовно вигаданою.

Причому, Суд розцінює таке твердження сторони захисту як спробу створити підстави для розумного сумніву у винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, і не вважає за необхідне надавати відповіді на кожне з цих питань, разом з тим зауважує, що їх більшості надана оцінка у цьому вироку.

На протязі судового розгляду кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 намагалися виправдовувати себе, посилаючись та перекладаючи на зовнішні обставини, та що вони потрапили в ці обставини які так склалися для кожного з них.

Суд переконаний, що за даним кримінальним провадженням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 скористалися розповсюдженою практикою так званого поняття «звинувачення жертви» (англ. Victimblaming), що відбувається, коли на жертву (жертв) злочину, нещасного випадку або будь-якого виду насильства покладається повна або часткова відповідальність за вчинене щодо них порушення або нещастя, що з ними відбулося.

Суд надає дійсності показанням потерпілої ОСОБА_6 , яка є громадським діячем з позитивною для суспільства та держави громадською позицією, на своїх показаннях, даних суду під присягою, яка попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, настоює, стверджує, що дає їх добровільно, при цьому усвідомлює наслідки кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань, і наслідки відповідальності кожного з обвинувачених на підставі її свідчень. До обвинувачених упереджено не відноситься, не має підстав говорити неправду.

8.9.9.7. Також, Суд вважає, що не відповідають дійсності показання ОСОБА_9 щодо пересування 15.07.2021 року на автомобілі Фольксваген Б5, тоді як матеріали відеозапису підтверджують його пересування саме на автомобілі «AUDI», номерний знак НОМЕР_6 .

Обставини перебування у вказаному районі та причини, з яких він ходив у напрямку будинку потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_9 не повідомив.

Також, версія обвинувачених щодо двохгодинного очікування ОСОБА_9 на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 лише з метою підвезти одного до ТЦ «Караван», розташованого за кількасот метрів від місця де вони перебували, а іншого на житловий масив, розташований неподалік, Судом не приймається.

При цьому, маршрут руху з ж/м Лівобережний на ж/м Клочко не є характерним ні для маршруту до с. Спаське, де проживав ОСОБА_9 , ні до м. Кам`янське, де проживав ОСОБА_10 , однак є характерним для невстановленої особи, яка пересувалася на автомобілі Хюндай Соната, оскільки постійна для нього базова станція оператора мобільного зв`язку на АДРЕСА_12 (до речі в зоні дії якої в першій половині дня 15.07.2021 року востаннє і реєструвався телефон ОСОБА_9 НОМЕР_15), розташована саме біля кільцевої розв`язки на ж/м Клочко.

Суд вважає, що показання обвинувачених свідчать про усвідомлення ними своїх дії щодо не розкриття наявності четвертої особи в місці вчинення злочину, а також марки та кольору автомобілів, на якому пересувалися ОСОБА_9 та вказана особа, хоча на відеозаписах - ОСОБА_10 та ОСОБА_8 сідали до вказаних авто, та перебували в них деякий час. Власних номерів телефону, якими вони користувалися до цього протягом тривалого часу, обвинувачені також згадати не змогли.

8.9.9.8. Суд констатує той факт, що дійсно версія обвинувачення виглядає не лише більш переконливою за версію захисту, а й викладена за послідовністю розвитку подій та є єдино можливою за обставин вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, Суд переконаний та вважає, що мотиви обвинувачених та захисників фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із доказами, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії події.

Посилання сторони захисту на те, що обвинуваченими не скоєно кримінального правопорушення, Судом відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів.

Стороною захисту не наведені конкретні обґрунтовані та вагомі обставини, підстави, передбачені кримінально-процесуальним законом, які б вказували на необ`єктивність, протиріччя доказів з боку сторони обвинувачення та не надано суду жодних належних та допустимих доказів з цього приводу для спростування зазначених доказів або інших доводів обвинувачення.

При чому, доводи сторони захисту сторона захисту щодо доказів ґрунтуються на власному довільному тлумаченні приписів процесуального законодавства, базуються на власних оціночних категоріях та оцінці окремих процесуальних рішень та сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність, тому Суд не погоджується з доводами сторони захисту та відхиляє їх.

На думку Суду показання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 під час судового розгляду явно свідчать про зацікавленість кожного з них та намагання «штучно підлаштувати» свої показання під фактичні обставини які встановлювалися під час дослідження доказів з метою штучного створення для себе алібі, тому не приймає такі показання як такі що відповідають дійсності.

Враховуючи вище викладене, Суд за наслідками судового розгляду прийшов до переконання та розцінює поведінку обвинувачених, фактичне невизнання обвинуваченими винуватості у скоєнні кримінального правопорушення як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист, поведінку захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для кожного з обвинувачених судово-слідчій ситуації.

Також Суд вважає, що кожний з обвинувачених, будучи обізнаний про подію скоєних ним злочинів, невідворотність покарання у вигляді реального та тривалого позбавлення волі, не бажав бути викритим у скоєнні злочину та понести законне, справедливе покарання, а тому така їх поведінка є усталеною практикою осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, обрана останніми лінія захисту від суворого покарання за вчинені умисні злочини, і вважає, що невизнання винуватості не впливає будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння.

8.9.9.9. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у кримінальному провадженні у відношенні кожного з обвинувачених є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

ЄСПЛ зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.

Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що винність кожного з обвинувачених у скоєних кримінальних правопорушеннях поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язкута не викликають у суду сумнівів.

Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, Суд не вбачає.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд.

З огляду на зазначене Суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку, Суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод кожного з обвинувачених, інших осіб під час досудового розслідування; в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає Суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Крім того, Суд враховує, що зі змісту п.78 рішення Європейського суду з прав людини від 16.02.2017 у справі «Артур Пархоменко проти України» вбачається, що при розгляді справи в цілому з метою оцінки впливу процесуальних недоліків на досудовому етапі на загальну справедливість кримінального провадження, за необхідності слід враховувати такий невичерпний перелік факторів, який випливає з практики Суду: (a) Чи був заявник особливо вразливим, наприклад, через вік чи розумову здатність. (b) Правові рамки, що регулюють досудове провадження, та прийнятність доказів під час судового розгляду, а також чи була вона виконана; коли застосовується правило виключення, особливо малоймовірно, що провадження в цілому буде вважатися несправедливим. (c) Чи мав заявник можливість оскаржити автентичність доказів і виступати проти його використання. (d) Якість доказів чи обставини, за яких вони були отримані, ставлять під сумнів їх надійність та точність, беручи до уваги ступінь і характер будь-якого примусу. (e) Якщо докази були отримані незаконно, незаконність, про яку йдеться, і, якщо вона випливає з порушення іншої статті Конвенції, характер виявленого порушення. (f) У випадку заяви, характер заяви та чи він був негайно відкликаний або змінений. (g) Використання доказів, зокрема, чи складали вони невід`ємну або значну частину доказів, на яких ґрунтувалася засудження, а також силу інших доказів у справі. (h) Чи оцінювання вини було здійснене професійними суддями або присяжними, а у випадку останнього - змістом будь-яких наказів присяжних. (i) Вагомість суспільних інтересів у розслідуванні та покаранні за конкретне порушення. (j) інші відповідні процесуальні гарантії, передбачені національним законодавством та практикою.

Зокрема, з урахуванням вищезазначеного правового висновку Європейського суду з прав людини, у цьому судовому провадженні Суд бере до уваги, що обвинувачені та їх захисники мали можливість оскаржити автентичність доказів, отриманих стороною обвинувачення, але не зробили цього і не подавали клопотань або своїх доводів щодо визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими, що в подальшому стало б предметом судового розгляду.

9.1. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, Суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, Суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення Суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Хоча Суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Оцінюючи надані та досліджені Судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючі їх реальний зміст, Суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980 року у справі «Девеер проти Бельгії»).

9.2. Кваліфікуючи дії ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, зокрема за ст. 115 КК України, за попередньою змовою групою осіб, Суд враховує наступне.

Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення.

Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.

При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії, які спрямовані на досягнення єдиної мети та можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовленість досягається діями, словами, жестами, умовними знаками, а іноді поглядами як за тривалий час до початку вчинення кримінального правопорушення, так і за кілька годин, хвилин чи секунд. Початком вчинення кримінального правопорушення вважається початок виконання об`єктивної сторони. Усі погодження до початку замаху є попередніми. При цьому під час вчинення кримінального правопорушення кожен зі співучасників може вчиняти різні дії, які спрямовані на досягнення єдиної мети.

За даним кримінальним провадженням, з сукупності досліджених ознак, зокрема, складових об`єктивної сторони злочину, Суд дійшов висновку, що діям обвинувачених притаманні ознаки скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки їх дії були наполегливі, послідовні, охоплювалися єдиним триваючим у часі та просторі умислом, що підтверджується показаннями потерпілої, свідків, дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.

Так, про скоєння обвинуваченими злочину за попередньою змовою групою осіб, свідчать послідовні показання потерпілої ОСОБА_6 , яка Суду показала, що обвинувачених вона раніше не знала. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 напали на неї одночасно один з одним, разом, в коридорі біля вхідних дверей у квартиру, де на той час інших осіб не було, та разом почали її побиття, які наносили у голову, обличчя. Хто та скільки ударів їй нанесли, вона точно не пам`ятає. Причин оговорювати не має.

Даючи оцінку показанням потерпілої ОСОБА_6 , Суд зазначає, що остання вказує на такі дії обвинувачених, які свідчать про скоєння ними дій за попередньої змовою групою осіб.

Суд вважає, що показання потерпілої не можливо розцінювати як неправильні і у суду немає підстав вважати, що такі показання ОСОБА_6 не відповідають дійсності.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що кожний з них не заперечували у судовому засідання під час допиту, що вони, діючи разом, здійснили напад на потерпілу, разом здійснили побиття останньої, разом спричинили тілесні ушкодження, при цьому, спостерігали побиття потерпілої кожного з них - кожним з них, спостерігали як кожний з них наносить удари останній, не намагаючись зупинити один одного, та такі дії на думку суду свідчать про узгодженість дій обвинувачених, та попередню змову між обвинуваченими.

Суд бере до уваги, що показання потерпілої, свідків та кожного з обвинувачених, у сукупності з іншими доказами, узгоджуються щодо часу, місця і контактів із інформацією операторів мобільного зв`язку, що, на думку Суду, додає їм доказової сили.

Так, з протоколів огляду предметів від 06.12.2021 року - оптичних носіїв інформації, отриманих в ході тимчасового доступу до інформації операторів мобільного зв`язку, слідує про фіксацію використання телекомунікаційних послуг абонентами НОМЕР_15 (далі - НОМЕР_15), НОМЕР_12 (далі - НОМЕР_12),НОМЕР_11 (далі - НОМЕР_11), НОМЕР_16 (далі - НОМЕР_16), НОМЕР_17 (далі - НОМЕР_17), які використовували ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи.

У ході огляду встановлено, що абонент мобільного зв`язку НОМЕР_15 , яким користувався ОСОБА_9 у 2021 році мав основне місцезнаходження в с. Спаське, Новомосковського району, тобто за місцем реєстрації останнього.

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 року до 15.07.2021 року мав 15 з`єднань з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), 81 з`єднання з абонентом НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) (далі - НОМЕР_18), 347 з`єднань з абонентом НОМЕР_19 (свідок ОСОБА_135 ), 266 з`єднання з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Як вбачається з вказаного, ОСОБА_9 мав велику кількість з`єднань як абонент, як з ОСОБА_8 так і ОСОБА_10 , та неустановленим абонентом, причому за короткий проміжок часу до скоєння кримінального правопорушення 15.07.2021 року відносно ОСОБА_6 .

Крім того, абонентський номер НОМЕР_20 , який використовував ОСОБА_9 востаннє реєструється в мережі 15.07.2021 року о 12.50 в зоні дії базової станції на АДРЕСА_12 , тобто за декілька годин до вчинення нападу на потерпілу.

При цьому, 01.07 з 17.36 до 20.47 та з 22.04 до 22.19, 02.07 о 22.23, 06.07

з 15.03 до 19.28, 07.07 з 08.04 до 09.39, 08.07 о 22.04, та 09.07 о 22.44 має телефонні з`єднання та перебуває в зоні дії базових станцій неподалік місця мешкання потерпілої ОСОБА_6 ..

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_12 у 2021 році мав основне місцезнаходження в с. Спаське, Новомосковського району, тобто неподалік місця реєстрації ОСОБА_9 . Належність вказаного телефону ОСОБА_9 підтверджується також протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_63 .

Крім того, вказаний абонент 22.06, 08.07, 09.07, 10.07, 11.07.2021 року реєструється в районі дії базових станцій, які обслуговують ті ж місця, що базові станції, на яких у ці дні реєструється абонент НОМЕР_15, також належний ОСОБА_9 .

При цьому, вказаний абонент (НОМЕР_12) в період з 01.01.2021 до 22.07.2021 мав 62 з`єднання з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), 5 з`єднань з абонентом НОМЕР_19 (свідок ОСОБА_135 ), 10 з`єднань з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Суд звертає увагу, що вказаний номер телефону починає активно використовуватися лише після 09.07.2021 року.

Вказаний абонент 12.07.2021 року в період з 08.28 до 13.15, а потім з 18.15 до 16.59 наступного дня, та з 19.32 по 20.55 13.07.2021 року має телефонні з`єднання та перебуває в зоні дії базових станцій неподалік місця мешкання потерпілої ОСОБА_6

15.07.2021 року вказаний абонент в період з 11.37 по 13.37 перебуває в зоні дії базової станції на АДРЕСА_12 , тобто в зоні дії базової станції де востаннє реєструвався номер телефону ОСОБА_9 . НОМЕР_15.

У період з 17.24 по 20.06 вказаний абонент реєструється на базових станціях неподалік місця мешкання потерпілої, а з 20.40 по 22.56 в зоні дії базової станції в с. Спаське, де проживав ОСОБА_9 , після чого абонент рухається в сторону м. Кам`янське, в якому проживав ОСОБА_10 .

При цьому, з 01.00 до 02.44 (майже дві години) в м. Кам`янському абонент реєструється в зоні дії базових станцій на АДРЕСА_13 та АДРЕСА_14 , розташованих неподалік місця мешкання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_15 ).

Після цього, абонент НОМЕР_12 о 02.56 знову реєструється в м. Дніпрі на базовій станції на АДРЕСА_32, яка розташована неподалік місця мешкання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_9 ), та через годину о 03.53 на АДРЕСА_22 , яка розташована на виїзді з міста Дніпро в сторону міста Кам`янське, а далі прямує до смт. Кирилівка, з нього до с. Генічеська Гірка, а потім з 20.07.2021 року знову в смт. Кирилівка до 22.07.2021 року.

Маршрут руху до Кирилівки, Генічеська та знову до Кирилівки підтвердив ОСОБА_9 під час допиту у суді.

Крім того, вказаний абонент 13.07, 16.07 та 20.07.2021 року має з`єднання з абонентом НОМЕР_7 , який згідно протоколу затримання ОСОБА_9 зазначив, як телефон захисника.

Під час реєстрації вказаного абонента 15.07.2021 року в період з 17.24 по 20.06.2021 року (тобто в момент вчинення злочину) на базових станціях в районі місця мешкання потерпілої останній має з`єднання виключно з абонентами НОМЕР_17 (невстановлена особа), НОМЕР_21 (далі - НОМЕР_21) ( ОСОБА_8 ), НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 )

При цьому, трафік вказаного абонента мобільного зв`язку відповідає зафіксованому камерами відеоспостереження місцезнаходженню автомобіля «AUDI», номерний знак НОМЕР_6 , 15.07.2021 в районі вчинення злочину,

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_22 (невстановлена особа, яка 15.07.2021 року пересувалася на автомобілі «Hyundai Sonata» темного кольору)у 2021 році мав основне місцезнаходження в зоні дії базової станції на АДРЕСА_12 .

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 року до 22.07.2021 року мав 19 з`єднань з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ) до 12.07.2021 року, 28 з`єднань з абонентом НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) до 13.07.2021 року, 294 з`єднання з абонентом НОМЕР_15 ( ОСОБА_9 ) до 09.07.2021 року, 15 з`єднань з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) з 10 по 15.07.2021 року, 6 з`єднань з абонентом НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) НОМЕР_30 , 1 з`єднання з абонентом НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ) 15.07.2021 року.

02.07 о 18.44, 04.07 з 17.47 до 18.02, 11.07 з 19.01 до 20.04, 12.07 об 11.46, 12.17, з 15.48 до 16.48, та з 21.26 до 20.55 13.07.2021 року (тобто в той же час, що і абонент НОМЕР_12) абонент НОМЕР_17 реєструється в зоні дії базових станцій в районі місця мешкання потерпілої ОСОБА_6

15.07.2021 року до 13.03 абонент реєструється в зоні дії базової станції на АДРЕСА_16 , тобто в той же час, як абонент НОМЕР_15 має останнє з`єднання в мережі та вмикається абонент НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ).

У період з 18.38 до 20.04 (тобто в момент вчинення злочину) абонент НОМЕР_17 реєструється в зоні дії базових станцій в районі місця мешкання потерпілої, після чого прямує до м. Новомосковська, та о 22.00 реєструється за адресою на АДРЕСА_12, після чого прямує до смт. Кирилівка (як і ОСОБА_9 ), звідки направляється до с. Генічеської Гірки, де і перебуває з 19.07.2021 року.

Перебуваючи у районі вчинення злочину 15.07.2021 року абонент має з`єднання

о 19.59, 20.02, 20.04 з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) та о 20.02 з абонентом НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ) - тобто безпосередньо до та одразу після вчинення нападу на потерпілу.

Крім того, 16.07.2021 року о 17.46 та 17.50, перебуваючи вже у Херсонській області абонент НОМЕР_17 має 2 вихідні з`єднання тривалістю 1 хвилина 05 секунд та 21 секунда відповідно з абонентом НОМЕР_23 , який належить ОСОБА_103 - дружині ОСОБА_8 , у якого власний телефон на той час був вимкнений.

Також, 16.07.2021 року о 18.02, перебуваючи у Херсонській області абонент НОМЕР_17, має вихідне з`єднання тривалістю 35 секунд з абонентом НОМЕР_24 , який належить ОСОБА_102 - співмешканці ОСОБА_10 , у якого власний телефон на той час був вимкнений.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_11 , яким у 2021 році користувався ОСОБА_10 ,що підтверджується протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_132 , має основне місцезнаходження на базовій станції по АДРЕСА_18 , що відповідає його місцю проживання в АДРЕСА_15 .

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 року до 15.07.2021 року мав

122 з`єднання з абонентом НОМЕР_24 (співмешканка ОСОБА_10 - ОСОБА_102 ), 7 з`єднань з абонентом НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) після 09.07.2021 року, 10 вхідних дзвінків з абонентом НОМЕР_15 ( ОСОБА_9 ) до 18.06.2021 року, 21 з`єднання з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) лише 12 та 13.07.2021 року, 3 з`єднання з абонентом НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) тільки 13.07.2021 року, 18 з`єднань з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа) до 18.06.2021 року.

Також, вказаний абонент на базових станціях в районі місця мешкання потерпілої ОСОБА_6 ( АДРЕСА_23 ; АДРЕСА_24 ; АДРЕСА_25 ; АДРЕСА_26 ) реєструється виключно у липні 2021 року, а саме 01.07.2021 року з 16.57 до 21.56, 02.07.2021 року з 06.48 до 10.02 та з 16.51 до 20.33, 05.07.2021 року з 07.04 до 08.00 та з 11.00 до 13.36, 06.07.2021 року з 08.32 до 12.32 та з 16.57 до 20.17, 07.07.2021 року з 16.11 до 21.26, 08.07.2021 року з 07.55 до 20.18, та з 09.45 12.07.2021 року до 20.34 13.07.2021 року, тобто у той же час, що і абоненти НОМЕР_15 та НОМЕР_12 - ОСОБА_9 (12 та 13.07).

Перебуваючи у вказаному місці у період 12-13.07.2021 року абонент НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), має телефонні дзвінки виключно з абонентами НОМЕР_25 , НОМЕР_26 ( ОСОБА_8 ), НОМЕР_17 (невстановлена особа), НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_24 ( ОСОБА_102 ).

З 19.29 14.07.2021 року до 14.19 15.07.2021 року абонент НОМЕР_11 знаходиться в зоні дії базової станції на АДРЕСА_18 та користується виключно послугами Інтернет з однієї і тієї ж ІР-адреси НОМЕР_27 .

16.07.2021 року о 03.31 абонент має останнє з`єднання, після чого вимикається, та наступне з`єднання відбувається лише 21.07.2021 року та о 16.11 абонент знову вимикається.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_24 , яким користується ОСОБА_102 (співмешканка ОСОБА_10 ), у липні 2021 року має основне місцезнаходження в зоні дії базової станцій на АДРЕСА_18 в м. Кам`янське, тобто тій же станції, на якій реєструється абонент НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), та останні мають численні з`єднання між собою у 2021 році.

Суд зазначає, що з`єднання із вказаним абонентом абонент НОМЕР_24 (ОСОБА_102) у липні 2021 року мала 01.07, 05.07, 08.07, 09.07, 12.07.2021 року, тобто у період коли абонент НОМЕР_11 перебував у зоні дії базових станцій поблизу місця мешкання потерпілої ОСОБА_6 .

Разом з тим, за 15.07.2021 рік з`єднання між вказаними абонентами відсутні, при цьому абонент НОМЕР_24 (ОСОБА_102) у вказаний день о 17.11, 17.14, 17.15, 19.20, 20.00, 21.26 з`єднується з абонентом НОМЕР_16. Інші з`єднання з вказаним абонентом відсутні.

16.07.2021 року о 18.02 абонент НОМЕР_24 (ОСОБА_102), перебуваючи в зоні дії базової станції по АДРЕСА_18 , мала вхідний дзвінок тривалістю 36 секунд із абонентом НОМЕР_28 (невстановлена особа, яка пересувалася на автомобілі «Хюндай Соната»). Інші з`єднання з вказаним абонентом відсутні.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_16 , яким користувався 15.07.2021 року ОСОБА_10 , за весь час має лише 36 реєстрацій в мережі мобільного зв`язку (по декілька у березні та травні 2021 року), при цьому, 27 реєстрацій за 15.07.2021 року, що свідчить про те, що цей номер телефону був підготовлений виключно для використання під час нападу на потерпілу ОСОБА_6 .

Так, вказаний абонент активується 15.07.2021 року о 15.49 в зоні дії базової станції на АДРЕСА_18 , тобто станції, яка обслуговує місце мешкання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_15 ).

Так, о 16.44 абонент має вихідний дзвінок тривалістю 1 секунда абоненту НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), після чого його місцезнаходження починає змінюватися по базовим станціям м. Кам`янське.

О 17.10 абонент має вхідний дзвінок тривалістю 1 секунда, о 17.11 вхідне СМСта о 17.15 вхідний дзвінок тривалістю 20 секунд від абонента НОМЕР_24 (ОСОБА_102).

О 17.16 абонент здійснює дзвінок абоненту НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) тривалістю 21 секунда.

О 17.58 абонент здійснює дзвінок тривалістю 31 секунда абоненту НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), при цьому знаходиться в зоні дії базової станції на вул. Давидова, Чечелівського району м. Дніпра.

О 18.24 абонент, перебуваючи в зоні дії базової станції на АДРЕСА_19 , тобто неподалік місця мешкання потерпілої, здійснює вихідний дзвінок абоненту НОМЕР_26 ( ОСОБА_8 ) тривалістю 24 секунди.

Перебуваючи в зоні дії базової станції по АДРЕСА_28

в м. Дніпрі, тобто поблизу місця мешкання потерпілої, о 19.20 та 20.00 має відповідно вхідний та вихідний дзвінки тривалістю 2 та 7 секунд з абонентом НОМЕР_24 (ОСОБА_102).

О 20.01, тобто безпосередньо перед вчиненням нападу на потерпілу, перебуваючи у вказаному місці, абонент має вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа в автомобілі «Хюндай Соната»), а вже о 20.05, тобто одразу після вчинення злочину, вхідне СМС від абонента НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ).

Після цього, абонент у мережі мобільного зв`язку не реєструється.

З протоколу тимчасового доступу від 14.02.2022 року до документів оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» слідує про використання телекомунікаційних послуг, в тому числі абонентами НОМЕР_18 , НОМЕР_21 , якими користувався ОСОБА_8 .

З протоколу огляду предметів від 10.05.2022 року вбачається наявність інформації операторів мобільного зв`язку про використання телекомунікаційних послуг абонентами мобільного зв`язку, в тому числі абонентами НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , якими користувався ОСОБА_8 .

У ході огляду встановлено, що абонент мобільного зв`язку НОМЕР_18 , яким користувався ОСОБА_8 , що в тому числі підтверджено документами, наданими потерпілою, у 2021 році мав основне місцезнаходження в зоні дії базової станції на АДРЕСА_20 , тобто за місцем проживання останнього ( АДРЕСА_9 ).

При цьому, вказаний абонент в період з 01.01.2021 року до 16.07.2021 року мав 378 з`єднань з абонентом НОМЕР_23 (дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_103), 40 з`єднань з абонентом НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ) до 12.07.2021 року, 49 з`єднань з абонентом НОМЕР_15 ( ОСОБА_9 ) до 09.07.2021 року, 28 з`єднань з абонентом НОМЕР_17 (невстановлена особа) до 13.07.2021 року, 1 з`єднання з абонентом НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) 08.07.2021 року.

Крім того, в районі мешкання потерпілої абонент НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ) реєструється 02.07.2021 року з 07.26 до 08.44 та з 17.32 до 21.54, 05.07.2021 року з 06.46 до 09.18, 06.07.2021 року з 09.00 до 11.39 та з 16.37 до 21.04, 07.07.2021 року з 17.50 до 20.38, 08.07.2021 року з 09.25 до 22.28, 09.07.2021 року з 10.22 до 12.48, 10.07.2021 року з 10.01 до 14.21, 12.07.2021 року з 06.17 до 16.48, тобто в той же час, що і абоненти НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), НОМЕР_15, НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Після цього абонент прямує містом Дніпро та о 19.13 зупиняється в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20 , тобто поблизу місця мешкання ОСОБА_8 , де о 20.47 здійснює телефонний дзвінок, а потім до 17.19 13.07.2021 року лише використовує послуги Інтернет.

13.07.2021 року о 17.19 отримує вхідний дзвінок тривалістю 3 хвилини 12 секунд від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа).

15.07.2021 року абонент перебуває в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20 , та в основному використовує послуги Інтернет.

Абонент мобільного зв`язку НОМЕР_21 реєструється в мережі мобільного зв`язку лише 12.07.2021 року о 20.24 в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20 , тобто в зоні дії тієї ж станції, в якій перебував абонент НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ), та яка знаходиться поблизу місця його мешкання.

В момент реєстрації абонента йому надходять СМС, в тому числі від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа).

О 21.26 абонент НОМЕР_21 вже реєструється в зоні дії базових станцій в районі місця мешкання потерпілої (АДРЕСА_30; АДРЕСА_31; АДРЕСА_28, тощо), та перебуває у вказаному місці до 17.40 наступного дня 13.07.2021 року.

В цей же час у вказаному місці реєструються абоненти НОМЕР_11 ( ОСОБА_10 ), НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_17 (невстановлена особа).

Після цього, 13.07.2021 року абонент в мережі мобільного зв`язку не реєструється, а враховуючи, що при наступній реєстрації 14.07 о 09.40 абоненту, який знаходився в зоні дії базової станції по АДРЕСА_20, надійшли СМС - повідомлення, суд вважає, що мобільний термінал до цього був вимкнений.

Наступна реєстрація абонента вже відбулася 15.07.2021 року о 16.12 на базовій станції по АДРЕСА_20, якому в цей час надійшло декілька СМС - повідомлень,що свідчить про увімкнення мобільного терміналу, після чого абонент починає пересування Чечелівським, Новокодацьким та Амур-Нижньодніпровським районами м. Дніпра, та о 17.16 реєструється на базовій станції по АДРЕСА_27 , тобто поблизу місця мешкання потерпілої.

У цей час абонент отримує вхідний дзвінок тривалістю 21 секунду від абонента НОМЕР_29 , яким 15.07.2021 року користувався ОСОБА_10 .

О 18.01 та 18.02, перебуваючи у вказаному районі, абонент отримує 2 вхідні дзвінки тривалістю 23 та 34 секунди відповідно від абонента НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), а о 18.24 вхідний дзвінок тривалістю 25 секунд від абонента НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ).

О 20.00, тобто безпосередньо перед вчиненням злочину, коли потерпіла вийшла з автомобілю та попрямувала до свого будинку, абонент отримує вхідний дзвінок тривалістю 15 секунд відповідно від абонента НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 )

Після цього, абонент у мережі мобільного зв`язку не реєструється.

Суд, проаналізувавши інформацію операторів мобільного зв`язку, надаючи оцінку інформації, зазначає, що між абонентом мобільного зв`язку НОМЕР_31 , який використовує потерпіла ОСОБА_6 , та з жодним із вищезазначених абонентів взагалі, в тому числі зокрема з обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , у період 2021 року будь-які з`єднання відсутні.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , які під час судового розгляду зазначили в ході допиту, що ні знайомих, ні родичів в районі місця проживання потерпілої ОСОБА_6 не мають, починаючи з 01.07.2021 року та по 13.07.2021 року регулярно, та у великої кількості реєструються в зоні дії базових станцій, які покривають місцевість в районі мешкання потерпілої ОСОБА_6 ..

При цьому, мобільні термінали обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , як правило реєструються в районі проживання потерпілої ОСОБА_177 зранку (близько 07.00 години) та залишають дане місце пізно ввечері (після 20-21 години), тобто прибувають до того, як потерпіла залишить місце мешкання, а покидають - після того як вона повернулася.

Загалом зміст підтверджує ініціативний характер дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 на стадії готування до злочину.

Суд вважає, що вказані факти безумовно свідчить про ретельну підготовку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , до вчинення злочину, а саме стеження за ОСОБА_177 з метою вивчення її маршруту та графіку пересування потерпілої, способу її життя та поведінки, встановлення кола спілкування ОСОБА_177 , планування своїх дій як до злочину, безпосередньо під час скоєння злочину, та після скоєння злочину, в тому числі шлях безперешкодного зникнення з місця скоєння злочину.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у ході судового розгляду підтвердили своє перебування 15.07.2021 року з 18 до 20 години поблизу місця мешкання потерпілої ОСОБА_177 , жоден із використовуваних ними до цього мобільних терміналів (абонентських номерів) у зазначеному місці в цей час не реєструється.

Суд вважає, що вказаний факт також безумовно свідчить, що ОСОБА_9 , починаючи з 09.07.2021 року, ОСОБА_8 з 12.07.2021 року, а ОСОБА_10 безпосередньо в день вчинення злочину 15.07.2021 року, намагалися дотримуватися конспірації, збереження таємниці своєї діяльності, застосовуючи приховування зовнішніх проявів своїх дій, таємності, тому з метою маскування своєї злочинної діяльності використали мобільні термінали з іншими номерами телефонів, які вимкнули станом на час скоєння злочину.

Суд також вважає, що про спланований, заздалегідь підготовлений замах на вбивство потерпілої, свідчить інформація про використання телекомунікаційних послуг обвинуваченими 15.07.2021 року між собою, тобто в день вчинення злочину.

Так, о 19.59, тобто в час, коли до кафе «Арлекіна» на автомобілі Форд під`їхала потерпіла ОСОБА_6 , абонент НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), що знаходився в зоні дії базової станції оператора Лайфселл по вул. Варварівській, 12, який використовував ОСОБА_9 , який, в свою чергу, знаходився в автомобілі «АУДІ», що розташовувався на узбіччі біля знаку «Головна дорога», щоби не потрапити у поле зору ОСОБА_6 та у якого була можливість без перешкод побачити як проїхав автомобіль, на якому пересувалася потерпіла, здійснює вихідний дзвінок абоненту НОМЕР_28 (невстановленій особі), який знаходиться неподалік - в зоні дії базової станції оператора Київстар по вул.Варварівській, 28.

Одразу після цього, абонент НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ) о 20.00 годині, телефонує абоненту НОМЕР_26 , який знаходиться в зоні дії базової станції оператора Київстар на вул.АДРЕСА_28, та який використовував ОСОБА_8 , який, як свідчить відеозапис, в цей час з ОСОБА_10 перебували в під`їзді будинку потерпілої на АДРЕСА_7 . Тривалість розмови склала 15 секунд.

В цей час, а саме о 20.01 абонент НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ), який як і ОСОБА_8 перебуває в будинку потерпілої, розташовується також в зоні дії базової станції оператора Київстар на АДРЕСА_28 , має з`єднання з абонентом НОМЕР_24 (ОСОБА_102), та отримує дзвінок від абонента НОМЕР_28 (невстановлена особа). Тривалість розмови 5 секунд.

Саме в цей час потерпіла підіймалася до своєї квартири.

Після цього, о 20.04 абонент НОМЕР_17 (невстановлена особа) здійснює телефонний дзвінок абоненту НОМЕР_12 ( ОСОБА_9 ), в автомобіль якого в цей час згідно відеозапису сіли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , після чого автомобілі та абоненти залишають місце вчинення злочину. При цьому, абоненти НОМЕР_21 ( ОСОБА_8 ) та НОМЕР_16 ( ОСОБА_10 ) більше у мережі мобільного зв`язку не реєструвалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.

Діяння, яке утворює пособництво, може бути виконане до вчинення злочину, в процесі його вчинення або після його вчинення іншими співучасниками. Останнє можливе лише стосовно заздалегідь обіцяного переховування злочинця, знарядь чи засобів вчинення злочину, слідів злочину чи предметів, здобутих злочинним шляхом, придбання чи збуту таких предметів, іншого сприяння приховуванню злочину.

За загальним правилом, межі відповідальності співучасників визначаються межами діяння виконавця. Саме тому, встановлення обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння необхідно здійснювати одночасно із дослідженням діяння виконавців - ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Суд переконаний, що виходячи з вище наведеного, саме ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про прибуття до свого місця мешкання ОСОБА_177 , та який після скоєння злочину дочекався ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , після чого, керуючи автомобілем здійснив заходу безпечно, безперешкодно, разом зникнути з місця скоєння злочину.

Також, як видно, обвинувачений ОСОБА_9 у вказаний в обвинувальному акті період часу, постійно та багато чисельно раз спілкувався з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , іншою невстановленою особою, що спростовує його твердження про непричетність до злочину. Зазначені зв`язки, на думку Суду, свідчать про узгодження ОСОБА_9 з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , іншою особою, певних обставин з реалізації спільного злочинного плану.

З огляду на встановлене, Суд переконаний, очевидним є те, що ОСОБА_9 надав поради та вказівки ОСОБА_10 і ОСОБА_8 щодо найбільш прийнятних обставин вчинення злочину, які є необхідними для реалізації спільних злочинних намірів, особисто спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження виконавців про можливу небезпеку, а також, забезпечив ОСОБА_8 та ОСОБА_10 транспортним засобом, надавши автомобіль марки «Аudі», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував в його користуванні, забезпечивши таким чином транспортування виконавців злочину до місця скоєння злочину, та безперешкодне, швидке зникнення з місця вчинення злочину на вказаному транспортному засобі.

Крім того, Судом достовірно встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, на підтвердження скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, що кожен з обвинувачених, ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , ОСОБА_8 :

1) не відмовився від пропозиції іншого скоїти злочин відносно ОСОБА_6 ;

2) в подальшому добровільно не відмовився від вчинення своїх злочинних дій, необхідних для досягнення злочинного результату, які викладені в обвинувальних актах;

3) не звернувся у правоохоронні органи з заявою про злочин, який готується;

4) після скоєння злочину не звернувся у правоохоронні органи з заявою про скоєний ним злочин.

Таким чином, Судом встановлена суттєва для цього кримінального провадження сукупність фактичних обставин, які підтверджуються системою взаємопов`язаних прямих та непрямих доказів, визнаних Судом достовірними, належними та допустимими, щодо скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб.

Попри не встановлення під час досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка надала доручення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , іншим невстановленим особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, на вчинення на замовлення за попередньою змовою групою осіб умисного вбивства ОСОБА_6 , для Суду є очевидною обізнаність всіх учасників групи осіб, що діяла за попередньою змовою, про свою роль у злочині, характер та спосіб своїх злочинних дій, викладених у обвинувальних актах, про ту частину схеми злочину, яка була розподілена для виконання конкретній особі (у деталях).

Більш того, Суд вважає, що наведене свідчить, що всі учасники групи осіб, що діяла за попередньою змовою, користувалися високим рівнем довіри один до одного та у своїй сукупності досліджені докази доводять поза розумним сумнівом умисне свідоме створення обвинуваченими таких умов, які сприяли приховуванню своїх злочинних дій, спрямованих на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Крім того, добровільна та тривала участь ОСОБА_9 , характер його дій в окресленій схемі злочину проти ОСОБА_6 , сумлінне виконання ним своєї ролі, вчинення систематичної комунікації з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , та злагоджена діяльність у групі з цими особами, свідчить про наявність у обвинуваченого стійкого прямого умислу на вчинення інкримінованого йому пособництва у злочині, передбаченому ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у пособництві у незакінченому замаху на умисне вбивство, - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб, оскільки обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, як вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Суд вважає з огляду на викладене, крім того, зміна обвинуваченими мобільних терміналів, перебування кожного з них як абонентів в зоні дії одних і тих станцій мобільного зв`язку протягом декількох діб - в районі місця проживання ОСОБА_6 , наявність телекомунікаційних з`єднань між усіма учасниками в дуже короткий проміжок часу 15.07.2021 року - 2 хвилини до вчинення нападу та одразу після нього, коротка тривалість розмов, подальше вимкнення мобільних терміналів, втеча ОСОБА_8 та ОСОБА_178 з під`їзду саме до автомобіля «АУДІ», де їх чекав ОСОБА_9 та моментальне залишення місця на автомобілі з великою швидкістю по шляху, протилежному для руху в сторону вул. Березинської, в напрямку якої через деякий час попрямував вказаний автомобіль, дуже велика кількість телефонних перемов (розмов тощо) ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 між собою, причому на протязі нетривалого часу, які мали між собою ланцюговий взаємопов`язаний характер, зворотній ланцюг взаємопов`язаного спілкування обвинувачених між собою, що логічно і безумовно вписується в картину подій, викладених у обвинувальному акті та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України.

Встановлені Судом обставини, вище наведені, також підтверджують факт саме умисних, спільних, заздалегідь скоординованих дій співучасників, спрямованих як на підготовку до скоєння злочину так і безпосередньо скоєння злочину, після скоєння злочину, свідчать про мобілізованість, усвідомленість та цілеспрямованість ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Суд також, виходячи з сукупності встановлених фактичних обставин, розцінює таку діяльність, поведінку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , задіяні кожним з них кроки з приводу вказаної діяльності, як безумовно складову загальної стратегії приховання протиправної діяльності всіх учасників групи осіб, що діяла за попередньою змовою.

Здобуті у провадженні докази з огляду на послідовність і узгоджений характер дій обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які вчинялися одночасно, доповнювали один одного і були об`єктивно спрямовані на досягнення єдиного злочинного результату, тобто, об`єктивно доводять прямий умисел кожного з них на здійснення таких дій за попередньою змовою групою осіб.

Тобто, Суд цілком свідомий того, що реалізація схеми злочину такого рівня відносно ОСОБА_6 потребує чітко узгоджених та консолідованих дій всіх її учасників, що поза розумним сумнівом свідчить про існування спільного прямого умислу.

Враховуючи, що попередня домовленість про вчинення злочину може відбуватися у будь-якій формі, у тому числі усній або за допомогою конклюдентних дій (тобто висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір), Суд приходить до висновку, що поведінка обвинувачених, спільні та узгоджені дії кожного з обвинувачених, свідчать про єдину мету та про наявність у них попередньої змови групи осіб між собою на вчинення вбивства ОСОБА_6 .

9.3. Мотивом скоєння обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 злочину, суд вважає вчинення на замовлення за попередньою змовою групою осіб умисного вбивства ОСОБА_6 , оскільки остання є головою Громадської організації «УКРИ», та у зв`язку із проведенням потерпілою активної громадської діяльності на території міста Дніпра, пов`язаної із захистом прав фізичних осіб-підприємців, «малих» підприємців та потерпілих від рейдерських угрупувань, заняття потерпілою з цього приводу безкомпромісної позиції.

9.4. Виходячи з усталеної судової практики, доведення суб`єктивної сторони зазвичай ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності непрямих доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого можна зробити висновок про доведеність поза всяким розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони злочину, як прямий умисел.

9.4.1. Відповідно до частини першої статті 15 КК та положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно з п. 22 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Суд враховує, що замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання але смертельний наслідок не настав з незалежних від його волі причин або обставин.

Усвідомлення означає розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу злочину, а також, розуміння його суспільної небезпеки. Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків.

9.4.2. За даним кримінальним провадженням Суд уважає доведеним, що:

1) ОСОБА_8 та ОСОБА_178 усвідомлювали суспільну небезпечність своїх дій, коли

вони як особи чоловічої статі, неочікувано для ОСОБА_6 , здійснили напад на неї, яка є особою жіночої статі, причому обвинувачені завідомо усвідомлювали той факт, що кожний з них набагато більш фізично розвитий та сильніший ніж потерпіла, тренований, спортивної статури, оскільки обвинувачені тривалий час займалися спортом, тому так званий «розклад сил» в даній обстановці був безумовно не на користь потерпілої, а на користь обвинувачених, та ОСОБА_6 жодної загрози для обвинувачених не представляла, не могла чинити опір обвинуваченим.

При цьому, Суд переконаний, що свої дії, розподіл дій та остаточну мету скоєння злочину, були заздалегідь погоджені між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_178 , та які були обізнані про дії свої дії та кожного з них, усвідомлювали суспільну небезпечність своїх дій, передбачали можливість або неминучість настання смерті ОСОБА_6 і бажали її настання;

2) Суд вважає, що обвинувачені свідомо розраховували на власну силу та навички, тому у них не було сенсу або потреби для застосування будь якої зброї або інших пристосованих предметів при скоєнні злочину відносно потерпілої (будь така зброя вогнепальною, холодною або інші пристосовані предмети), оскільки після використання їм було необхідно прийняти заходи позбутися цієї зброї, інших пристосованих предметів як речового доказу, щоби не бути викритим в подальшому;

3) відеозапис «стріму» та скріншоти з нього свідчать про безперечну перевагу ОСОБА_8 та ОСОБА_178 над ОСОБА_6 в фізичному контакті між ними із застосуванням сили, насильства, ступень агресії, жорстокості, налаштованості та вмотивованості до скоєння своїх дій;

4) стороною захисту вказується, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2363е від 14.09.2021 року, за своїм характером всі виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш як 21 день), а тому дії кожного обвинуваченого не можуть бути кваліфіковані як замах на умисне вбивство.

Надаючи оцінку такому твердженню сторони захисту, Суд наголошує, що Суд не перебирає на себе функції експерта або відповідного спеціаліста в галузі медицини (не виступає експертом), а лише посилається на загальновідомі факти, які не потребують підтвердження чи спростування експерта або відповідного спеціаліста в галузі медицини та відомі для будь-якої освітньої людини.

Так, Судом враховується, що:

а) життєво важним органом людини є орган, без функціонування якого не можливо життя, життєдіяльність людини;

б) з досліджених Судом висновків експерта, відеозапису «стріму» та скріншотів з нього, слідує, що ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та ОСОБА_10 одночасно, були нанесені не один удар, а кожним з них, множинність ударів значної сили, зафіксовано наявність множинності тілесних пошкоджень, локалізація яких сконцентрована виключно на голові та обличчі потерпілої, де розташований життєво важний орган людини - мозок, що для потерпілої було реальною небезпекою для життя (так, відповідно висновку судово-медичної експертизи №2363е від 14.09.2021 року вбачається, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з явищами гемосинусу та зміщенням кісткових уламків в порожнину пазухи, відкритого перелому кісток носу зі зміщенням відламків, трьох забійних ран: в проекції зовнішнього кута лівої надбрівної дуги, у зовнішнього кута лівого ока з переходом вниз на нижню повіку лівого ока та на скаті носу праворуч, підшкірної та ретробульбарної емфіземи м`яких тканин лівої половини обличчя, синців в обох параорбітальних областях, саден м`яких тканин обличчя);

в) черепно-мозкова травма - це механічне пошкодження м`яких тканин, кісток черепа і внутрішньочерепного вмісту - речовини мозку, мозкових оболонок, судин, синусів, черепних нервів та яка впливає на мозок; черепно-мозкова травма в кожному окремому випадку небезпечна для людини, адже несе повне або часткове порушення функціональності мозку; головний мозок людини відповідає за центральну нервову систему, який контролює життєдіяльність всього організму людини, відповідає практично за всі функції організму людини, функціонуючи як центр управління організмом, тому його пошкодження або припинення функціонування несе в собі небезпеку для життя; нервова система забезпечує взаємозв`язок між окремими органами і системами органів і функціонування організму як єдиного цілого, регулює і координує діяльність різних органів, пристосовує діяльність всього організму як цілісної системи до мінливих умов зовнішнього і внутрішнього середовища. За допомогою нервової системи здійснюється сприйняття і аналіз різноманітних подразнень із навколишнього середовища і внутрішніх органів, а також відповідні реакції на ці подразнення;

г) обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_178 одночасно, разом один з одним, кулаками (як вказується у згаданому висновку експерта - від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою або напівжорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область обличчя та верхніх кінцівок) нанесли зі значною силою множинність ударів в область голови, обличчя потерпілої, де розташований життєво важний орган людини - мозок, тобто вчинили дії які представляють тим самим реальну небезпеку для життя ОСОБА_6 ;

д) стан голови та обличчя ОСОБА_6 , виявлені у неї тілесні ушкодження та їх локалізація, характер умисно нанесених тупими твердими предмету (предметами) з обмеженою жорсткою або напівжорсткою контактуючою поверхнею, множинних ударів, сила таких ударів, послідовність, динамічність дій, свідчать про застосування обвинуваченими такої агресії, жорстокості, фізичної сили та інтенсивності нанесення умисних ударів потерпілій в область голови, обличчя, де розташований життєво важний орган людини - мозок, тому, на думку Суду, це обґрунтовано свідчить про цілеспрямованість та усвідомленість вчинених обвинуваченими дій, які переслідували лише єдину спільну з ОСОБА_9 ціль, остаточну реалізацію спільної мети - умисне вбивство ОСОБА_6 , тому, з огляду на вказане, Суд вважає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_178 , разом з ОСОБА_9 , усвідомлювали суспільну небезпечність своїх дій, передбачали їх наслідки - настання смерті ОСОБА_6 і бажали її настання, тобто діяли з прямим умислом;

е) на спростування вище вказаного твердження сторони захисту, Суд уважає доведеним, що з причини, що не залежали від волі обвинувачених, обвинувачені не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки наслідок у вигляді смерті потерпілої не настав з незалежних від їх волі причини.

ОСОБА_8 та ОСОБА_178 припинили свої дії не за власної волі або бажання, не за «існуючий домовленості з потерпілою ОСОБА_6 », а вимушено та виключно з тої обставини, що їх дії побачила сусідка ОСОБА_6 - свідок ОСОБА_80 , яка втрутилася, почала кричати, кричала чоловіку, щоб той викликав поліцію, припинила таким чином дії обвинувачених, тому останні були вимушені втекти;

є) Суд вважає, що причиною об`єктивного характер не доведення обвинуваченими злочину до кінця сталося те, що винні, бажаючи вчинити злочин, не могли довести його до кінця через перешкоду, яку вони не могли подолати, оскільки певний об`єктивний фактор, у вигляді свідка ОСОБА_80 , втрутився в розвиток злочину та деформував його, вплинувши та змінивши спрямованість злочинної діяльності, перервав вчинення злочину та рішучість обвинувачених довести злочин до кінця - умисне вбивство ОСОБА_6 , такий об`єктивний фактор не входив у планування скоєння обвинуваченими злочину, не була врахована ця обставина, яка перешкоджала настанню суспільно небезпечного наслідку.

Причому, Суд вважає, що вчинені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 злочинні дії відносно ОСОБА_6 явно свідчать про те, що обвинувачені не бажали добровільно (або за домовленістю тощо) припинити їх;

ж) Суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_8 , ОСОБА_178 та ОСОБА_9 після скоєння злочину, які не залишилися на місці скоєння злочину, не надали медичної або іншої допомоги ОСОБА_6 , не викликали «швидку медичну допомогу»; навпаки з місця скоєння злочину зникли, в подальшому виїхавши з міста; вимкнули засоби зв`язку; позбавились транспортних засобів, за якими їх могло бути встановлено та викрито; перейшли на нелегальне становище; в подальшому не намагались з`ясувати стан здоров`я потерпілої;

з) щодо ведення ОСОБА_6 в ефірі «стріму» одразу після скоєння відносно неї злочину, Суд вважає, що такі дії потерпілої жодним чином не впливають на кваліфікацію дій обвинувачених, обсягу обвинувачення, пред`явленого кожному з обвинувачених та не приймає до уваги твердження сторони захисту, що ОСОБА_181 була в задовільному стані, не була в безпорадному стані, контролювала свої дії, тому відсутній у обвинувачених умисел на вбивство потерпілої, з огляду на наступне.

На думку Суду, що стосується поведінки потерпілої - ведення ОСОБА_6 в ефірі так званого «стріму» після скоєння відносно неї злочину, слід враховувати наступне.

Кожна людина має свій поріг чутливості, який формується на генетичному рівні.

Організм людини при високому больовому порозі простіше переносить стресові ситуації.

Психологічні особливості людини та така якість, риса характеру людини, зокрема у потерпілої ОСОБА_6 , яка залишилася незмінною, незважаючи на скоєння відносно неї злочину, збереглась її здатність до професійної діяльності, можливість спілкування з іншими індивідами, є суте індивідуальним людським фактором, оскільки поріг відчуття особою негативних проявів (поріг чутливості), суб`єктивна реакція людини на вплив травмуючих факторів, що викликають біль або наслідків від негативної події, відношення до такої події, в тому числі екстремальної як у даному випадку, у кожної окремої особи - різний.

і) з огляду на викладене, Суд вважає, що за даним кримінальним провадженням суб`єктивна сторона злочину відносно ОСОБА_6 була повністю завершена, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_178 та ОСОБА_9 мали сформований намір на вчинення конкретного злочину, мали спільну мету, тобто уявний та бажаний для них результат, якого прагне досягти винна особа, вчиняючи злочин - вбивство ОСОБА_6 .

Суд ще раз підкреслює, що за даним кримінальним провадження дії обвинувачених були безпосередньо спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Системне-логічне тлумачення терміну «безпосередньо спрямоване» означає - прямо націлене, заплановане, а цілеспрямовані, заплановані вчинки можуть визначатися лише бажанням.

Причому, Суд зазначає, що за характером злочинних дій обвинувачених, ОСОБА_6 для себе була повністю впевнена, розуміла та вважала, що при нападі на неї і побиття, існувала реальна загроза її життю, про що вона неодноразово стверджувала під час судового розгляду, наполягала на цьому, і ця її позиція є незмінною.

На переконання Суду, усвідомлення наведених обставин ОСОБА_9 навіть без його особистої, безпосередньої участі у нападі на ОСОБА_6 цілком достатньо для констатації наявності у діях обвинуваченого суб`єктивної сторони пособництва у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 КК України, та вчинення ним такого злочину за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , іншими невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження;

к) щодо посилання сторони захисту на необізнаність ОСОБА_9 о намірах скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_10 злочину відносно ОСОБА_6 , Суд, крім детального викладення своїх мотивів про відхилення такого посилання (твердження тощо) сторони захисту, вважає також наголосити про наступне.

З огляду на характер та зміст виконуваних ОСОБА_9 дій, він не міг не усвідомлювати їх протиправний характер, вочевидь був здатний встановити причинно-наслідковий зв`язок між своїми діями, діями ОСОБА_8 , ОСОБА_178 , іншими невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з наслідками скоєння злочину.

Добровільна та тривала участь ОСОБА_9 в підготовці до злочину, злочинно - сумлінне виконання ним своєї ролі, вчинення систематичної комунікації з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , свідчить про наявність у обвинуваченого стійкого прямого умислу на вчинення інкримінованого йому пособництва у злочині, передбаченому ст. 115 КК України, та вчинення ним такого злочину за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , іншими невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

З огляду на викладене, Суд відхиляє відповідне твердження сторони захисту, що дії обвинувачених не можуть бути кваліфіковані як замах на умисне вбивство.

9.4.3. Всі докази подані Суду стороною обвинувачення взагалі, переконливо свідчать про наявність у діяннях кожного з обвинувачених об`єктивної сторони інкримінованих злочинів.

Отже, для Суду є очевидним, поза розумним сумнівом, що у цьому кримінальному проваджені сукупність прямих та непрямих доказів переконливо свідчить про те, що кожний з обвинувачених діяв з прямим умислом (умисно).

Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, протягом судового розгляду, враховуючи, що Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

10. Висновок Суду щодо кваліфікації дій обвинувачених.

Згідно ст. 2, 11 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду викладену у постанові від 05.04.2018 року (справа № 658/1658/16-к) в якій зазначено, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:

1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності;

2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне.

Обов`язковими (універсальними) елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Об`єкт кримінального правопорушення - це те, на що завжди посягає кримінальне правопорушення і чому воно завжди заподіює певної шкоди. Це ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом.

Об`єктивна сторона - зовнішня сторона діяння, яка виражається у вчиненні передбаченого законом діяння (дії чи бездіяльності), що заподіює чи створює загрозу заподіяння шкоди об`єкту кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до КК може наставати кримінальна відповідальність (ч. 1 ст. 18 КК, див. постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року в справі №761/37225/20).

Відомості, вказані у цьому вироку в частині складу кримінальних правопорушень, є установленими та доведеними у порядку визначеному КПК.

За таких обставин, Суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень:

- ОСОБА_8 у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб, оскільки обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кваліфікуючі його дії у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

- ОСОБА_9 у наданні порад і вказівок, наданні засобів, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, тобто пособництві у незакінченому замаху на умисне вбивство, - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб, оскільки обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, як вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кваліфікуючи його дії у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п.11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, кваліфікуючі його дії у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

- ОСОБА_10 у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб, оскільки обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кваліфікуючі його дії у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, кваліфікуючі його дії у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

11. Дотримання вимоги щодо права обвинувачених на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

1). Викладаючи цей розділ вироку Суд враховує, що відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ст. 63 ч. 2, ст. 129 ч. 3 п.5 Конституції України та міжнародними актами, які є частиною національного законодавства щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ст. 14 ч. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ст. 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

2). Під час досудового розслідування та судового розгляду об`єднаного кримінального провадження обвинувачені були представлені захисниками:

- ОСОБА_9 - адвокатами ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_182 ,

ОСОБА_15 ;

- ОСОБА_10 - адвокатами ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_183 ; ОСОБА_13 ,

- ОСОБА_8 - адвокатами ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ,

які діяли на підставі документів, визначених КПК України, строк яких, як і строк повноважень, на час ухвалення вироку не сплив, на припинився (окремо зазначається як відповідь на твердження захисника ОСОБА_13 про закінчення у неї строку повноважень на здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_9 ).

3). За клопотанням учасникам судового провадження Судом було надано достатньо часу для підготовки до судових дебатів.

У судових дебатах з промовами виступили захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які просили Суд у нарадчій кімнаті, на підставі поданих письмових клопотань, визнати докази недопустимими та за даним кримінальним провадженням ухвалити виправдувальний вирок відносно кожного обвинуваченого.

Під час судових дебатів кожен з обвинувачених у своєї промові підтримав захисників.

01.02.2024 року, після закінчення промов, учасники судових дебатів використали своє право обмінятися репліками та Судом було оголошено судові дебати закінченими.

Судом було надано час для підготовки обвинувачених до останнього слова, судове засідання призначено 29.02.2024 року.

4). Незважаючи на призначення судового засідання заздалегідь та узгодження з захисниками дати та часу судового засідання, 29 лютого 2024 року від захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , надійшли клопотання та заяви про відкладення судового засідання по різним причинам, або неможливості участі за станом здоров`я, або участь в інших судових засіданнях, в тому числі поза межами Дніпропетровської області.

5). Судом було задоволено клопотання та заяви захисників про відкладення судового засідання, які підтримали всі учасники судового провадження. Судове засідання призначено 04.03.2024 року.

Одночасно, оскільки у наступному судовому засіданні - 04 березня 2024 року Суд мав вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу для кожного з обвинувачених у вигляді тримання під вартою, строк якого спливав 08 березня 2024 року, тому Суд 29.02.2024 року постановив ухвалу про призначення адвокатів для здійснення захисту обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за призначенням, в порядку ст. 53 КПК України, для проведення однієї певної процесуальної дії - розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному з обвинувачених, оскільки існувала дуже висока вірогідність, що захисники - адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , можуть не прибути до суду, а вирішення питання однієї певної процесуальної дії у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, потребує негайного вирішення.

6). На виконання ухвали Суду від 29.02.2024 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, для вирішення питання однієї певної процесуальної дії у кримінальному провадженні - розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було призначено адвокатів для здійснення захисту обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та які 04.03.2024 року прибули у судове засідання разом з захисниками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 .

7). Крім того, перед початком судового засідання, 04.03.2024 року до Суду звернувся адвокат ОСОБА_15 , який надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності та ордер від 04.03.2024 року, без номеру, на надання правничої (правової) допомоги обвинуваченому ОСОБА_9 .

8). Також, перед початком судового засідання, 04.03.2024 року до Суду звернувся адвокат ОСОБА_184 , який електронною поштою направив заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його участю у інших справах, в тому числі поза межами міста, вирішення питання про його допуск для участі в справі в якості захисника, надати матеріали справи для ознайомлення, надати журнали судового засідання для ознайомлення та їх аудіо та відеозаписів.

До своїх заяв адвокат ОСОБА_184 надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності та ордер від 03.03.2024 року за номером 03/03 на надання правничої (правової) допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 .

9). 04.03.2024 року у судовому засіданні Судом було вирішено питання щодо участі захисника ОСОБА_15 у кримінальному провадженні, та який пояснив, що (мовою оригінала) безпосередньо його «клієнт» повідомив про судове засідання.

Суд зазначає, що захисником ОСОБА_15 особисто, до початку судового засідання, під час судового засідання 04.03.2024 року, будь які клопотання до Суду не заявлялись.

10). 04.03.2024 року Суд надав обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 останнє слово.

11). В останньому слові обвинувачені просили Суд (мовою оригінала):

- ОСОБА_8 , - «щоби його адвокат ознайомився і вони складуть останнє слово»;

- ОСОБА_9 - «щоби його адвокат ознайомився з матеріалами справи та з його допомогою склали останнє слово»;

- ОСОБА_10 - «свою позицію він висловив у дебатах. Повністю погоджується з адвокатами і лінією захисту. Просить суд ухвалити законне рішення».

12). Що стосується заяв до Суду адвоката ОСОБА_185 , які подані в інтересах ОСОБА_8 , про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його участю у інших справах, в тому числі поза межами міста, вирішення питання про його допуск для участі в справі в якості захисника, надати матеріали справи для ознайомлення, надати журнали судового засідання для ознайомлення та їх аудіо та відеозаписів, Суд враховує наступне.

А). Як Суд зазначив, обвинувачений ОСОБА_8 в кримінальному провадженні представлений адвокатами ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13

Б). Судом враховується, що відповідно до частини 1 статті 365 КПК України після оголошення судових дебатів закінченими суд надає обвинуваченому останнє слово.

В). Відповідно до частини 1статті 366 КПК України після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Тобто, між останнім словом обвинуваченого і видаленням суду до нарадчої кімнати не допускається будь-якої перерви.

КПК України не регламентує ні характер, ні форму, ні зміст останнього слова. Обвинувачений самостійно визначає зміст останнього слова і може говорити протягом того часу, який, на його думку, йому необхідний.

Відповідно до частини 3 статті 365 КПК України суд не має права обмежувати тривалість останнього слова обвинуваченого певним часом. Ставити запитання обвинуваченому під час його останнього слова не дозволяється.

Г). В останньому слові обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не повідомили, не конкретизували, який за прізвищем, на їх думку, захисник має ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, адже до початку судових дебатів та до останнього судового засідання, захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 з таким клопотанням або заявою до Суду не звертались, як не звертався з таким клопотанням або заявою і захисник

ОСОБА_15 ). Суд зазначає, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в останньому слові не повідомили про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та які потребують відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами.

Е). Посилання адвоката ОСОБА_185 на правову позицію Верховного Суду (справа №714/266/16-к) очевидно некоректна, адже вона стосується різних стадій судового провадження та не передбачена для застосування на такій стадії судового провадження як надання обвинуваченому останнього слова, після якого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання (статті 365-366 КПК України).

Є). Відповідно до правової позиції Верховного Суду (справа №332/2462/14-к, провадження № 51-313 км 17), за змістом ст. 365 КПК останнє слово є персоніфікованим етапом судового провадження і полягає в особистому зверненні обвинуваченого до суду.

За наведених обставин слідує, що суд після оголошення судових дебатів закінченими надає обвинуваченому останнє слово, яке є суттєвою процесуальною гарантією права обвинуваченого на захист, оскільки це його остання можливість вільно, після всіх, безпосередньо перед тим, як суд піде до нарадчої кімнати приймати рішення, сказати все, що він вважає за необхідне повідомити на свій захист. Останнє слово обвинуваченого є його правом, а не обов`язком. Тому він може як скористатися цим правом, так 1 відмовитися від нього.

Судом ОСОБА_8 надано останнє слово та обвинувачений в останньому слові, після якого Суд негайно вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, повідомив про необхідність «його адвоката ознайомитися і вони складуть останнє слово», тобто останній не повідомив жодних нових обставин, не змінив раніше узгодженої із захисниками позиції, а суть звернення не потребувало відновлення судового слідства.

Як наголошує у своєму рішенні Верховний Суд, хоча надання Особі останнього слова і відбулось без присутності адвоката, це порушення не є істотним у розумінні ст. 412 КПК, адже воно не звузило гарантованого права на таке звернення й не перешкодило і не могло перешкодити суду постановити справедливе рішення (що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (справа №332/2462/14-к, провадження № 51-313 км 17).

Ж). З огляду на викладене, Суд вважає, що аналіз та логічне тлумачення правових норм, закріплених у статтях 365-366 КПК України, свідчить, що не передбачено інший виступ учасників судового провадження у період між судовими дебатами які завершені та наданням обвинуваченому останнього слова або вирішення Судом заяв, клопотань учасників судового провадження перед наданням обвинуваченому останнього слова взагалі, зокрема адвоката ОСОБА_185 про відкладення судового засідання.

З). Окремо, Суд вважає наголосити про наступне.

Адвокатом ОСОБА_186 подані Суду зазначені заяви - 04.03.2024 року, безпосередньо перед початком судового засідання, та фактично у той час, коли закінчується (08.03.2024 року) продовжений Судом строк запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою.

З огляду на цю обставину, Суд вважає, що, як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширенішою, сталою практикою, видом зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у подані стороною захисту заяв, клопотань, відводів суду або іншим учасникам кримінального провадження, які спрямовані як на свідоме затягування судового розгляду, так з метою спливу строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за якого уся процедура розгляду кримінального провадження є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна, як у випадку з адвокатом ОСОБА_186 , який звернувся перед останнім словом обвинуваченого, від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене Суд вважає, що за даним кримінальним провадженням під час досудового розслідування та судового розгляду повністю дотримано вимогу щодо права обвинувачених на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

12. Призначення покарання.

12.1. Суд виходить з того, що покарання - це захід державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому кримінальним законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […]має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому Суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного з винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства», рішення від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють Суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 січня 2024 року (справа № 683/694/20, провадження № 51-3591кмо23) кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

З огляду на викладене справедливість розглядається як рівновага між злочином і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між поганим вчинком і покаранням.

Таким чином, на несправедливість покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватися під час призначення покарання.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Для вибору такого покарання Суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

12.2. Дані про особу обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10

А). Обвинувачений ОСОБА_8 характеризується задовільно, скарг на нього за місцем мешкання не надходило, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований.

ОСОБА_8 одружений, має чотирьох дітей від трьох шлюбів, але при реєстрації двох з них батьком не зазначений (пояснив цю обставину - з метою отримання виплат від держави одинокою матері дитини).

За наявністю відповідної офіційної інформації ОСОБА_8 на обліках як особа

з наркологічними чи психіатричними захворюваннями не перебуває, за такою допомогою не звертався, обмежень за станом здоров`я не має.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 200 від 03.06.2022 року ОСОБА_8 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне душевне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і у теперішній час не страждає. Під час інкримінованого йому діяння та в теперішній час міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Б). Обвинувачений ОСОБА_9 розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, скарги на нього не надходили.

За наявністю відповідної офіційної інформації ОСОБА_9 на обліках як особа

з наркологічними чи психіатричними захворюваннями не перебуває, за такою допомогою не звертався, обмежень за станом здоров`я не має.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №384 від 24.09.2021 року ОСОБА_9 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і у теперішній час не страждає. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_9 був раніше засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 393 КК України

до 13 років позбавлення волі. У подальшому, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.02.2017 року не відбуту частину покарання у вигляді

2 років позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням - виправними роботами на строк 2 роки з відрахуванням на користь держави 20 % заробітку, а в подальшому ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2019 року ОСОБА_9 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у вигляді виправних робіт.

Слід зауважити, що строк погашення судимості осіб, засуджених до позбавлення волі за особливо тяжкі злочини, зокрема до категорії яких віднесено злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, за який ОСОБА_9 був засуджений, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 89 КК України, спливає якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання не вчинять нового кримінального правопорушення.

КК України визначає строк погашення судимості виключно в залежності від ступеня тяжкості кримінального правопорушення, за яке особу саме засуджено, а в даному разі за вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 90 КК строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання, а у випадку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким та при достроковому звільненні від відбування покарання, відповідно з моменту відбуття більш м`якого покарання та з дня звільнення особи від відбування покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_9 у 2010 році був засуджений за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, в подальшому 22.02.2019 року був звільнений достроково від відбування покарання, строк погашення судимості у 8 років почав спливати саме з 22.02.2019 року, а тому на момент вчинення кримінального правопорушення, був особою, яка має непогашену судимість.

З огляду на викладене, Судом відхиляється твердження захисника, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 є особою, яка не має судимості та наявна обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , передбачена п. 1 ч. 1 ст. 67 КК - рецидив злочинів.

В). Обвинувачений ОСОБА_10 розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг від мешканців на нього

не надходило, відповідно до ст. 89 КК України не судимий.

Відповідно до витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження - ОСОБА_10 на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.05.2020 року позбавлений батьківських прав щодо доньки 2016 року народження.

За наявністю відповідної офіційної інформації згідно медичних даних обвинувачений на обліках як особа з наркологічними чи психіатричними захворюваннями не перебуває,

за такою допомогою не звертався, обмежень за станом здоров`я не має.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 385 від 24.09.2021 року ОСОБА_10 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і у теперішній час не страждає. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

12.3. За даним кримінальним провадженням обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , кожний з них, винуватим себе у інкримінованих злочинах не визнав та не сприяв у повному розкритті злочинів.

Суд констатує той факт, що ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , кожний з них, у скоєному не розкаявся, тобто не проявив щирої волі змінити свою поведінку, не висловив почуття жалю, сорому або обтяжливості, не продемонстрував готовність внести зміни в своє життя у зв`язку із скоєнням кримінального правопорушення, не вибачився перед потерпілою.

Призначаючи покарання Суд враховує, що обставиною яка пом`якшує покарання можливо визнати відсутність у ОСОБА_10 у минулому судимостей, та ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, що кореспондується з приписом частини 2 статті 66 КК України.

Обставини які пом`якшують покарання ОСОБА_9 . Судом не встановлено.

Обставини які обтяжують покарання ОСОБА_8 або ОСОБА_10 . Судом не встановлено та на такі сторона обвинувачення не посилається.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Судом враховується, що в розумінні Кримінального кодексу України ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 скоїли умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи, який представляє дуже велику суспільну небезпеку, вважається найбільш небезпечним, найтяжчим злочином проти особи.

Його суспільна небезпечність полягає у тому, що під час вчинення злочину відбувається свідоме посягання на життя іншої людини. Наслідок у вигляді смерті не має зворотного характеру, оскільки шкода, заподіяна потерпілій особі, не може бути усунена, що унеможливлює її відшкодування або компенсацію потерпілому чимось іншим. Бажання особи заподіяти смерть іншій людини грубо ігнорується її природне, а тому невідчужуване право на найцінніше благо - життя.

Призначаючи покарання, Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі вище викладеного обґрунтування, також, небезпеку обвинувачених для суспільства, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , кожного з них, та попередження нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, причому, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із застосуванням вимоги ч. 1 ст. 70 КК України.

Суд вважає, що підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення кожного з обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Із цих же підстав Суд не вбачає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченим покарання більш м`яке ніж передбачене законом або звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

13. Цивільний позов.

Потерпіла ОСОБА_6 , вона ж цивільний позивач, пред`явила до обвинувачених: - ОСОБА_8 - цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн.;

- ОСОБА_9 та ОСОБА_187 - цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22137 гривень та моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн., які підтримала разом з своїм представником у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав цивільні позови потерпілої.

Обвинувачені, вони же цивільні відповідачі, позовні вимоги не визнали, їх захисники вважають заявлені позови не обґрунтованими з огляду на невинуватість обвинувачених у скоєні інкримінованих злочинів.

Суд вважає, що є наявність правових підстав для часткового задоволення цивільних позовів ОСОБА_6 з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачці моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, у даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що у зв`язку з скоєнням кримінального правопорушення, нападу та заподіянням тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_6 зазнала душевних переживань та страждань. При цьому, вона зазнала моральних страждань та перебувала певний період часу у стресовому стані, оскільки перенесла операції, зокрема, остання змушена додавати додаткових зусиль для подальшої реабілітації, організації свого життя та своєї сім`ї. У цьому випадку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан обвинувачених, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_6 , на думку Суду, повинен становити 300000 гривень кожним обвинуваченим. В іншій частині позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди є недоведеними.

Визначений Судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З матеріалів кримінального провадження не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом, а також такого матеріального стану відповідачів, який би свідчив про їх спроможність реально задовольнити вимоги позивача у заявлених нею розмірах грошового стягнення. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку Суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинувачених, з одного боку, та інтересами потерпілої - з іншого.

Отже, враховуючи принцип виваженості та розумності, фактичні обставини, при яких цивільному позивачу було завдано моральні страждання, перенесені потерпілою внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, переживання потерпілої ОСОБА_6 та емоційне навантаження, що негативно вплинули на психологічний та емоційний стан, при цьому, враховуючи розмір суми, яку необхідно стягнути з кожного обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілій моральної шкоди, тому Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме - у розмірі 300000 гривень кожним обвинуваченим, завданої в результаті вчинення останніми відносно потерпілої протиправних дій, а також наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст.ст. 11,16, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується стягнення з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_187 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 22137 гривень, Суд враховує, що під час судового розгляду кримінального провадження потерпілою не доведено заявлений розмір матеріальної шкоди та в цієї частині на підтвердження своїх вимог не надано жодного належного та допустимого доказу, тому цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

На підтвердження позову ОСОБА_6 - Суду надані копії платіжних документів ПриватБанку, з яких не вбачається яка особа здійснила покупки, з якою метою, що саме придбалось, та чи була необхідність для придбання, більш того, витрати у своєї сукупності, які містяться у згаданих копіях платіжних документів, значно менше чим ціна позову про відшкодування матеріальної шкоди.

14. Інші питання, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

14.1. Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки особлива тяжкість та велика суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, дають підстави вважати можливими ухилення від суду та перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

14.2. Початок строку відбування покарання призначеного обвинуваченим обчислювати:

- ОСОБА_8 з 25.05.2022 року;

- ОСОБА_9 з 23.07.2021 року;

- ОСОБА_10 з 23.07.2021 року.

14.3. Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Вирішуючи питання про скасування арешту майна, Суд враховує наступне.

Під час досудового розслідування кримінального провадження:

- двома ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року накладено арешт майна на речові докази - транспортні засоби: автомобіль марки «Аudi», д/н НОМЕР_6 та автомобіль марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_5 , VIN (номер кузова ТЗ) НОМЕР_32 ;

- ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2021 року накладено арешт майна на речовий доказ - майку сірого кольору та шорти чорного кольору, які належать обвинуваченому ОСОБА_9 ;

- ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.07.2021 року накладено арешт майна на речові докази: телефон марки iPhone, в корпусі чорного кольору, моделі XR, IMEI НОМЕР_33 , ноутбук марки Acer с корпусом сірого кольору модель N 20С5, s/n XAILE400CI030EEF83400.

Під час судового розгляду кримінального провадження за клопотанням представника ТОВ «ТБМ-Інвест» - адвоката ОСОБА_188 про скасування арешту майна, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2023 року, скасовано арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.07.2021 року на телефон марки iPhone, в корпусі чорного кольору, моделі XR, IMEI НОМЕР_33 ; ноутбук марки Acer с корпусом сірого кольору модель N 20С5, s/n XAILE400CI030EEF83400, які повернути власнику майна.

Суд вважає, що з огляду на припис ч. 4 ст. 174 КПК України має бути скасований арешт майна на речові докази, який накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2021 року, а саме на майку сірого кольору та шорти чорного кольору, які належать обвинуваченому ОСОБА_9 .

Суд також вважає, що з огляду на припис ч. 4 ст. 174 КПК України, має бути скасований арешт майна на речові докази, який накладений двома ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року на транспортні засоби: автомобіль марки «Аudi», д/н НОМЕР_6 ; та автомобіль марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_5 , VIN (номер кузова ТЗ) НОМЕР_32 , які мають бути повернути власникам транспортних засобів.

Причому, Суд наголошує, що приймаючи рішення про скасування арешту майна, Суд не вирішує питання щодо права власності фізичної або юридичної особи на зазначенні транспортні засоби.

Приймаючи рішення про скасування арешту майна, Суд враховує те, що за матеріалами кримінального провадження та відповідно до двох ухвал слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року власником:

- автомобіля марки «Аudi», д/н НОМЕР_6 є іноземна особа, про що свідчить іноземний номерний знак автомобілю (реєстрація транспортного засобу в сервісних центрах МВС України не проводилась);

- автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_5 , VIN (номер кузова ТЗ) НОМЕР_32 , є ОСОБА_189 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які,

1) під час досудового розслідування слідчим суддею не викликались у судове засідання і не брали участь у розгляді клопотання про арешт майна,

крім того,

2) за матеріалами кримінального провадження відсутні відомості, інформація тощо, що власники були обізнані та надавали свою згоду обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на використання транспортного засобу для скоєння злочину відносно ОСОБА_6 .

З огляду на вище викладене, також, враховуючи, що з змісту пред`явленої обвинуваченим підозри та обвинувальних актів, не вбачається про використання обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_5 , VIN (номер кузова ТЗ) НОМЕР_32 для скоєння злочину відносно ОСОБА_6 , до вказаних транспортних засобів, в тому числі до автомобілю марки «Аudi», д/н НОМЕР_6 , не може бути Судом застосована спеціальна конфіскація.

14.4. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Пункт 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України передбачає, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Відповідно до ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Також, відповідно до положень глави 8 КПК України встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

За даним кримінальним провадженням витрати на залучення експертів та проведення експертиз складають у загальній сумі 70579 гривні 58 копійок.

Разом з цим, за даним кримінальним провадженням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожного з них, повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та під час досудового розслідування залучені експерти для проведення відповідних експертиз Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, витрати на що складають:

- від 12.08.2021 року № СЕ-19/104-21/24045-НЗПРАП - (стосовно ОСОБА_9 ) - 1372 гривні 96 копійок;

- від 10.09.2021 року № СЕ-19/104-21/24043-НЗПРАП - (стосовно ОСОБА_9 ) - 1372 гривні 96 копійок;

- від 23.07.2021 року № СЕ-19/104-21/23453-НЗПРАП - (стосовно ОСОБА_10 ) - 1029 гривні 72 копійок;

- від 18.08.2021 року № СЕ-19/104-21/25680-НЗПРАП - (стосовно ОСОБА_10 ) - 1716 гривні 20 копійок,

які підлягають стягненню:

- з ОСОБА_9 у сумі 2745 гривні 92 копійки;

- з ОСОБА_10 у сумі 2745 гривні 92 копійки.

З урахуванням викладеного, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з кожного з них, на користь держави витрати на залучення експертів та проведення експертиз Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, у сумі 21695 гривні 09 копійок з кожного.

14.5. За даним кримінальним провадженням долю речових доказів вирішити відповідно до вимоги ст. 100 КПК України.

15. Щодо проголошення вироку.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення (узгоджується з правовою позицією, яка викладена 13 вересня 2023 року у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду, справа № 638/4224/22, провадження № 51-2372 км 23).

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 100, ч. 2 ст. 124, ч.1 ст. 256, ч. 15 ст. 615 КПК України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України обвинуваченні та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - на 11 років;

- за ч. 2 ст. 309 КК України - строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у вигляді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком:

- за ч. 3 ст. 15 та п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - на 11 років;

- за ч. 2 ст. 309 КК України - строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_10 призначити покарання у вигляді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , продовжити дію раніше обраного, кожному з них, запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Початок строку відбування покарання призначеного обвинуваченим обчислювати:

- ОСОБА_8 з 25.05.2022 року;

- ОСОБА_9 з 23.07.2021 року;

- ОСОБА_10 з 23.07.2021 року.

Цивільні позови задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_6 , на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, 300000 (триста тисяч) гривень з кожного.

В задоволенні іншій частині цивільних позовів, заявлених ОСОБА_6 , відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути на користь держави витрати на залучення експертів та проведення експертиз Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України:

- з ОСОБА_9 у сумі 2745 гривні 92 копійки (висновки від 12.08.2021 року № СЕ-19/104-21/24045-НЗПРАП та від 10.09.2021 року № СЕ-19/104-21/24043-НЗПРАП);

- з ОСОБА_10 у сумі 2745 гривні 92 копійки (висновки від 23.07.2021 року № СЕ-19/104-21/23453-НЗПРАП та від 18.08.2021 року № СЕ-19/104-21/25680-НЗПРАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з кожного з них, на користь держави витрати на залучення експертів та проведення експертиз Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, у сумі 21695 гривні 09 копійок з кожного.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2021 року на майку сірого кольору та шорти чорного кольору, які належать обвинуваченому ОСОБА_9 .

Скасувати арешт майна, який накладений двома ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року на транспортні засоби - автомобіль марки «Аudi», д/н НОМЕР_6 та автомобіль марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_5 , VIN (номер кузова ТЗ) НОМЕР_32 , та, після набрання вироком законної сили, транспортні засоби повернути власникам майна.

Відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному проваджені, після набрання вироком законної сили:

- вилучену у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, всього 24 об`єкти (речові докази разом з первинними пакуваннями опечатані окремо в 4 безномерні спеціальні пакети, скріплені бирками з пояснювальними написами);

- спеціальний експертний пакет № 5488807 з пояснювальними написами вмістом якого є зонди для забору проб, вилучені у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , разом з первинними пакуваннями;

- 2 паперових конверти з пояснювальними написами, скріплені бирками експерта, вмістом яких окремо є залишок сліду крові в змиві з пола та контрольний фрагмент марлі;

- 4 сліди низу взуття, три з яких вилучені на світлу дактилоплівку;

- 7 слідів папілярних візерунків на 4 липкі стрічки (4 липкі стрічки зі слідами рук разом з первинними пакуваннями опечатані в 1 паперовий конверт з пояснювальними написами);

- зразки відбитків пальців та долонних поверхонь рук ОСОБА_8 (дактилокарта разом з первинним пакуванням опечатана в 1 паперовий конверт з пояснювальними написами);

- зразок букального епітелію ОСОБА_8 (опечатаний в 1 паперовий конверт з пояснювальними написами, скріплений биркою експерта);

- залишок сліду крові в змиві з пола та контрольний фрагмент марлі (опечатані окремо в 2 паперових конверти з пояснювальними написами, скріплені бирками експерта);

- 1 безномерний спеціальний пакет з пояснювальними написами, вмістом якого є 3 сліди низу взуття на 3 світлих дактилоплівках з первинним пакуванням;

- 1 безномерний спеціальний пакет з пояснювальними написами, вмістом якого є 7 слідів папілярних візерунків на 4 липкі стрічки;

- 1 безномерний спеціальний пакет з пояснювальними написами, вмістом якого є зразки відбитків пальців та долонних поверхонь рук потерпілої ОСОБА_6 (дактилокарта);

- 1 паперовий конверт з пояснювальними написами, скріплений биркою експерта, вмістом якого є зразок букального епітелію потерпілої ОСОБА_6 ;

- 1 безномерний спеціальний пакет з пояснювальними написами, вмістом якого є дві копії дактилокарт, заповнені на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- 1 безномерний спеціальний пакет з пояснювальними написами, вмістом якого є дактилокарта, заповнена на ім`я ОСОБА_9 , - знищити.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, документи, речі, гроші та валюту, після набрання вироком законної сили:

- посвідчення водія НОМЕР_34 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- службове посвідчення ТОВ «Просто Позика» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1 банкноту номіналом 100 доларів США (МІ03687051А);

- 2 банкноти номіналом 500 гривень кожна (БГ7883127, АИ6907636);

- гаманець коричневого з якого вилучено: 7 банкнот номіналом 500 гривень кожна (УЖ2649789, ХБ7551221, ХИ0775123, ВХ8310270, ЗБ4457741, ВИ5357076, ФД2055305);

- 1 банкноту номіналом 20 гривень (ЮД5216384);

- 2 банкноти номіналом 10 гривень кожна (С32016029, ЮЕ5098069);

- 4 банкноти номіналом 5 гривень кожна (ТВ2091134, КБ5368773, УК4351258, ЮД7017679);

- 2 банкноти номіналом 2 гривні кожна (МЕ9877901, ТГ8012246);

- 4 банкнот номіналом 1000 гривень кожна (А33488445, АА62155, АЕ1841970, АБО 139407);

- 19 банкнот номіналом 100 доларів США кожна (LB92605724M, LB48513211F, LF40318792, LG25985047E, KL06285050B, LB73466362G, LH90457531B, МВ47152940В, МВ47152941B, МІ03687059А, МІ03687060А, МІ03687061А, МІ03687062А, МІ03687067А, МІ03687071А, МІ03687070А, МІ03687040А, МІ03687043А, МІ03687049А);

- 1 банкноту номіналом 20 доларів США (JG81546220D);

- 1 банкноту номіналом 5 доларів США (ML83499601I);

- 1 банкноту номіналом 2 долара США (F14984984A);

- банківську карту «Ощадбанк» НОМЕР_35 ;

- карту ГЦ Спаський;

- карту БРЕМ НОМЕР_36 ;

- карту NAUTILUS SPORT з написом ОСОБА_9 ;

- карту Chocolate Sweet;

- візитку стоматолога « ОСОБА_191 »;

- карту Neftek НОМЕР_8;

- карту Glusco НОМЕР_37 ;

- карту COOL WASH НОМЕР_41;

- карту АМІС НОМЕР_42;

- карту Kiosku;

- універсальний пристрій металевий з лезом;

- чорнові записи;

- електронний пристрій для куріння червоного кольору;

- SD-cord 2team 4 Gb (ABA3294D3031)

- SD-card и SunDiskUltra 18 Gb (6447DREFPOWN)

- тримач від сім карти синього кольору;

- розчіску білого кольору;

- зв`язку з двох ключів,

які відповідно до гарантійної розписки від 29.07.2021 року знаходяться на відповідальному зберіганні у захисника ОСОБА_12 , - повернути ОСОБА_9 ;

- майку сірого кольору та шорти чорного кольору, - повернути ОСОБА_9 ;

- кросівки «Nike», кепку «Nike Legasi 01 Dri-Fit» чорного кольору, кепку «М-tac» чорного кольору, кепку з емблемою «RL 1967» темного кольору, футболку білого кольору із надписом «Alexandra 2 М JX021», футболку білого кольору «Divided», футболку білого кольору «07/13 X18371ABW001», футболку білого кольору «Primark», футболку білого кольору «M&S», шорти чорного кольору з вставками сірого кольору з надписом «Nike», разом з первинними пакуваннями, рюкзак чорного кольору із логотипом «Nike», рюкзак чорного кольору з надписом «Nike Just do it» (у спеціальних експертних пакетах № SUD 4000273, № 3289586 з пояснювальними написами), мобільний телефон марки «Уіаап», модель V241, ІМЕI 1: НОМЕР_38 , ІМЕІ 2: НОМЕР_39 із сім-картою, - повернути ОСОБА_10 ;

- футболку синього кольору із лейбою «Watsons LM 1 Heawies», кепку з написом «Adidas» (опечатані в 1 паперовий конверт з пояснювальними написами, скріплений биркою експерта та в спеціальний експертний пакет № ЕХР 0286456), - повернути ОСОБА_8 .

На підставі ч. 5 ст. 100 КПК України:

- два DVD диска як додатки до протоколів проведення слідчого експерименту від 24.09.2021 року за участю потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_80 ;

- один DVD диск як додаток до протоколу від 22.07.2021 року демонстрації відеозапису з каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 » в Телеграм каналі;

- один флеш - накопичувач Мicro 8d, об`ємом 32 GB, «Kingston» та один DVD диск з відеозаписами вручення підозри та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 ;

- один DVD диск як додаток до протоколів від 13.08.2021 року про отримання у потерпілої ОСОБА_6 зразків для проведення експертизи;

- один CD-R диск аудіо запису звернення (дані з системи ОДС.103);

- три CD-R диска та один DVD+R диск з інформацією операторів мобільного зв`язку;

- один диск з інформацією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вх. 954 вих 1516/9кТ та один диск з інформацією, опрацьованою інв. 24 06.05.2022 УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області;

- один флеш - накопичувач Мicro 8d з відеозаписом як додаток до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2021 року за участю потерпілої ОСОБА_6 ;

- один флеш - накопичувач Мicro 8d з відеозаписом як додаток до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2021 року за участю свідка ОСОБА_120 та один DVD диск з копією відеозапису;

- один флеш - накопичувач micro 8d «Apacer», об`ємом 16 GB, R85 з відеозаписом вручення повідомлення про підозру ОСОБА_10 23.07.2021 року та один DVD диск з копією відеозапису;

- один DVD диск з відеозаписом як додаток до протоколу огляду предмету від 22.07.2021 року;

- один флеш - накопичувач з відеозаписом вручення ОСОБА_10 зміненого повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- два диска для лазерної системи зчитування НР та картку пам`яті формату Мicro SD «Kingston» до висновку експерта № СЕ-19/104-22/10145-ФП;

- один DVD диск з відеозаписами «MOVA 6538», «MOVA 6539», «MOVA 6542» з флеш накопичувачу з відеозаписами з відеореєстратору з автомобілю, який видав ОСОБА_142 ;

- шість DVD-R та +R дисків, електронний носій - флеш накопичувач марки «KIOXIA», об`ємом 32 GB, з відеозаписами з зовнішнього спостереження «Системи ситуаційного відеоспостереження міста Дніпра», за адресою: АДРЕСА_29 за період часу з 19.00 до 20.30 годин 15.07.2021, як додаток до протоколу огляду предметів та перегляду відеозаписів від 10.08.2021 року;

- один DVD диск з копією відеозапису та картку пам`яті формату Мicro SD «Kingston» об`ємом 16 GB, з відеозаписами з камери відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_5 , як додатки до протоколу огляду предметів та перегляду відеозаписів від 26.08.2021 року, які видав ОСОБА_192 ;

- один оптичний DVD-R диск «МЕDIA», 4,7 GB, інв. № 150 від 17.11.2021 та один DVD-R диск НР, об`ємом 4,7 GB, з копією інформації від операторів мобільного зв`язку, вх. №№14970, 16837, 16838, 15858, 15861, 15860, 16726;

- один оптичний диск DVD-R з написом «інв. 155 від 23.11.2021»;

- один електронний носій - флеш накопичувач марки «Apacer», об`ємом 16 GB, з відеозаписами з камери відеоспостереження за адресою: м. Дніпро, вул.. Трансформаторна, 8 за період часу з 18.00 до 20.00 годин 15.07.2021 року, який видала відповідно до заяви ОСОБА_193 ;

- один електронний носій - флеш накопичувач Мicro SD, об`ємом 32 GB, з відеозаписам, вилученими 15.07.2021 року в ході огляду за адресою:АДРЕСА_7,

- 1 слід зафіксований на фото, яке перекопійовано на один DVD-R диск (3 сліди низу взуття на 3 світлих дактилоплівках з первинним пакуванням опечатано в 1 безномерний спеціальний пакет з пояснювальними написами) та один DVD-R диск (опечатаний в паперовий конверт з пояснювальними написами, скріплений биркою експерта зберігається в матеріалах кримінального провадження), - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

____________ОСОБА_1______________ОСОБА_2______________ ОСОБА_3