Провадження по справі №1-кп/522/960/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000533 від «03» вересня 2021 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Ізмаїла, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, який перебував у розшуку, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 ОСОБА_3 , перебуваючи у вечірній час біля будинку АДРЕСА_3 , помітив перехожу жінку ОСОБА_6 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з золотим хрестиком.

В цей час у ОСОБА_3 з корисливих мотивів виник злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме ювелірних виробів, належних ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 02.09.2021 приблизно о 20:26 годин, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 , яка проходила біля будинку АДРЕСА_3 та умисно, відкрито спробував, шляхом ривка, заволодіти золотим ланцюжком потерпілої з золотим хрестиком.

Зупиняючи протиправні дії обвинуваченого потерпіла ОСОБА_6 схопила свій золотий ланцюжок лівою рукою з іншого боку, але ОСОБА_3 схопив потерпілу за шию і почав штовхати, в результаті чого ланцюжок потерпілої розірвався.

Подавивши волю потерпілої до опору, ОСОБА_3 умисно, відкрито, з корисливих мотивів, заволодів золотим хрестиком вагою 4 грама, який прикрашений феонітами у кількості 15 штук, білого кольору, вартістю 30 000 гривень.

Відкрито заволодівши чужим майном ОСОБА_3 з місця кримінального- правопорушення зник, розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 30000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі та підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив суд суворо його не карати, дати можливість допомагати батькам і дітям.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги цивільного позову підтримала в повному обсязі, щодо покарання просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Суд з`ясував, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує те, що ОСОБА_3 задовільно характеризується, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, - не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, враховуючи позицію потерпілої та прокурора, які просили суд призначити покарання у виді позбавлення волі, враховуючи, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, не відшкодував шкоду, спричинену злочином потерпілій та з потерпілою не примирився, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як встановлює ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень підлягають задоволенню в повному обсязі, як доведений.

Загальні положення відшкодування моральної шкоди регламентовані ст.23 ЦК України.

Зокрема, як встановлено ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; а відповідно до ч.2 цієї ж норми закону моральна шкода полягає: п.2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на користь потерпілої ОСОБА_6 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер моральної шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробниxчих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 (негативні емоції, переживання, стрес, відсутність сил для відвідування судового засідання) з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає що вимоги потерпілої у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди є частково обґрунтованими. При таких обставинах суд вважає доказаним факт спричинення потерпілій моральної шкоди, та вважає що розмір цієї шкоди повинен становити 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Висновок судово психологічної експертизи щодо розміру моральної шкоди, потерпілою до суду не надано. В ході досудового розслідування та в ході судового розгляду справи клопотання про призначення вказаної експертизи потерпілою не заявлялось.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 174 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 перебування ОСОБА_3 під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 06.09.2021 по 02.03.2022, а також з 01.02.2024 по дату набуття вироком чинності із розрахунку один день утримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі, згідно до ст. 72 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 : завдану матеріальну шкоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень; завдану моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду від 06.09.2021 на добровільне видане ОСОБА_3 майно футболку з довгими рукавами.

Речові докази:

-СД диск із відео,- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-чоловічу футболку із довгими рукавами,- повернути ОСОБА_3 за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_7

28.03.2024