18.04.2024
Справа № 331/2235/24
Провадження № 1-кс/331/763/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001573 від 02.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач СД Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001573 від 02.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та яка просить провести перевірку за фактом заволодіння її грошовими коштами в сумі 6300 гривень шляхом обману під приводом продажу цуценя, які потерпіла перерахувала на карту № НОМЕР_1 .

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила, що 13.09.2023 на сайті розміщення безкоштовних оголошень «ОЛХ» вона знайшла оголошення про продаж собаки породи «Кане-Корсо» за 6000 гривень. 14.09.2013 потерпіла зателефонувала за номером телефону, який був вказаний в об`яві на сайті «ОЛХ», а саме НОМЕР_2 , слухавку підняла дівчина, яка представилася як ОСОБА_6 , та розповіла всю інформацію про собаку. В ході розмови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовилися про суму в розмірі 6500 гривень. Після чого, ОСОБА_5 перевела розмову в месенджера «Вайбер», де ОСОБА_6 надала номер телефона заводчика, а саме НОМЕР_3 , по вказаному номеру потерпіла спілкувалася у додатку «Телеграм». В подальшому продавець собаки, ОСОБА_6 попрохала здійснити оплату в розмірі 3300 гривень. 14.09.2023 ОСОБА_5 здійснила оплату на карту № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_6 надіслала у додаток «Вайбер». 18.09.2023 ОСОБА_5 знову перерахувала грошові кошти в розмірі 3000 гривень на вище вказану карту. Після оплати потерпіла очікувала на доставку собаки. 27.09.2023 ОСОБА_6 написала, що вона знаходиться в лікарні. Наступного дня вона повідомила, що собака вже у водія, але його номер не надала. В подальшому ОСОБА_6 перестала виходити на зв`язок. На даний час потерпілій грошові кошти повернуті не були, у зв`язку з чим було спричинено матеріальний збиток на суму 6300 гривень.

В ході досудового розслідування проведено тимчасовий доступ до речей та документів в ПАТ «Державний ощадний банк України» по банківській карті № НОМЕР_1 . Встановлено, що вказана банківська карта належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду руху коштів по вказаній карті встановлено, що розрахування коштами потерпілої відбувається у супермаркеті «АТБ» № НОМЕР_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , також встановлено зняття коштів в банкоматі, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому було надано доручення оперативному підрозділу СКП ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, в ході виконання якого встановлено, що ОСОБА_7 на постійній основі мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Також встановлено, що мобільний номер телефону НОМЕР_2 , який був зазначений в об`яві на сайті «ОЛХ», належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 , який був наданий потерпілій в ході спілкування з продавцем, також належить ОСОБА_7 .

В рамках виконання доручення в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 разом із цивільною дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_9 . Також ОСОБА_8 зазначив, що його дружина не працює, на постійній основі знаходиться вдома з дитиною.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373097621 від 05.04.2024 - квартира АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності № 570 від 18.12.2008 належить ОСОБА_8 у приватній спільній власності 1/1 та ОСОБА_10 у приватній спільній власності 1/1.

17.04.2024 старшим дізнавачем СД ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_1 проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_5 в ході якого вилучено:

1. Банківську карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 ;

2. Мобільний телефон марки "Редмі" в корпусі темно-синього кольору ІМЕІ1- НОМЕР_5 , ІМЕІ2 - НОМЕР_6 з двома сім картками ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ;

3. Планшетний пристрій марки "Хуавей" TI-F21L ІМЕІ НОМЕР_9 з сім-картою ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_10 .

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного із незаконним обігом.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як передбачено ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Враховуючи ст. ст. 85, 86 КПК України, де зазначено, що належними доказами визнано ті, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визначається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У статті 172 КПК України вказано, що клопотання слідчого про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені предмети, які згідно ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже виступають речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Так, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на банківську карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 , мобільний телефон марки "Редмі" в корпусі темно-синього кольору ІМЕІ1- НОМЕР_5 , ІМЕІ2 - НОМЕР_6 з двома сім картками ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , планшетний пристрій марки "Хуавей" ТІ- F21L ІМЕІ НОМЕР_9 з сім-картою ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_10 з метою подальшого огляду речових доказів та проведення комп`ютерно - технічної експертизи, а також збереження речових доказів, що підтверджують вчинене кримінальне правопорушення.

На підставі вищевикладеного просить слідчого суддю клопотання задовольнити. Накласти арешт на майно, яке було вилучено 17.04.2024 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_5 а саме на:

1.Банківську карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 ;

2.Мобільний телефон марки "Редмі" в корпусі темно-синього кольору ІМЕІ1- НОМЕР_5 , ІМЕІ2 - НОМЕР_6 з двома сім картками ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ;

3.Планшетний пристрій марки "Хуавей" TI-F21L ІМЕІ НОМЕР_9 з сім- картою ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_10 .

У судовому засіданні дізнавач СД Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_7 просила прийти рішення на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, зваживши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001573 від 02.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 17.04.2024 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_5 а саме на:

1.Банківську карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 ;

2.Мобільний телефон марки "Редмі" в корпусі темно-синього кольору ІМЕІ1- НОМЕР_5 , ІМЕІ2 - НОМЕР_6 з двома сім картками ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ;

3.Планшетний пристрій марки "Хуавей" TI-F21L ІМЕІ НОМЕР_9 з сім- картою ПрАТ "ВФ Україна" НОМЕР_10 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1