ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/144/24 Справа № 703/1653/24 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, пенсіонер, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2008 та 2010 року народження, є особою з інвалідністю 3 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, але не довше строку проведення досудового розслідування, визначити розмір застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти на нього, у разі внесення застави, обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2024 року клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 11 червня 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснено останньому, що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України. Просить винести нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі, прокурор вказує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним поводженням із бойовими припасами. Підозрюваним проігнорований факт введення по всій території України правового режиму воєнного стану, який вимагає відповідального відношення громадян до встановлених обмежень та заборон. Також не в повній мірі враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 проживає в одному населеному пункті із свідками вказаних подій, тому перебуваючи під домашнім арештом може впливати на свідків через родичів шляхом умовлянь, підкупу, залякувань, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показів.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного, захисника, які заперечували проти її задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, в провадженні СВ відділу поліції №2 Черкаського ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000125 від 03 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

За фабулою клопотання слідчого ОСОБА_7 , точної дати та часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на сміттєзвалищі, розташованому на території м. Сміла, Черкаської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, незаконно придбав, без передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки корпус ручної протипіхотної гранати РГН з підривником УДЗ в кількості 1 штуки, предмети зовні схожі на набої в кількості 374 штуки, та сипучу речовину зелено-коричневого кольору, зовні схожу на порох, які в подальшому переніс та зберігав за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 12 квітня 2024 року, без передбаченого законом дозволу.

Цього ж дня, в період часу з 07 години 31 хвилини по 11 годину 40 хвилин, за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , під час проведення санкціонованого обшуку працівниками поліції виявлено та вилучено корпус ручної протипіхотної гранати РГН з підривником в кількості 1 штуки, яка, згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №154 від 12 квітня 2024 року, відноситься до категорії вкрай небезпечних; предмети, зовні схожі на набої в кількості 374 штуки та сипучу речовину зелено-коричневого кольору, зовні схожу на порох, яка, згідно довідки №104 від 12 квітня 2024 року, належить до категорії обмежено безпечна.

12 квітня 2024 року о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України, та 12 квітня 2024 року, з врахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відомості, викладені у копіях: витягу з ЄРДР від 12 квітня 2024 року за №0000125; протоколу обшуку від 12 квітня 2024 року; довідки №103 від 12 квітня 2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; довідки №104 від 12 квітня 2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; акту №154 від 12 квітня 2024 року перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; довідки №102 від 12 квітня 2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 12 квітня 2024 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 12 квітня 2024 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 12 квітня 2024 року; а також покази самого підозрюваного, які надані ним під час судового розгляду даного клопотання, свідчать про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 цілодобовий арешт.

На думку колегії суддів, цілодобовий домашній арешт щодо ОСОБА_7 цілодобово зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризику можливої втечі чи переховування від органу досудового слідства, ризику можливого незаконного впливу на свідків, або можливого подальшого вчинення інших кримінальних правопорушень.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні можливого інкримінованого йому злочину, та вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, одружений, не працює, має сталі соціальні зв`язку, постійне місце проживання.

Встановлені вище дані про особу підозрюваного, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, можуть свідчити про ступінь існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б дали підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати найтяжчий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, судова колегія враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 присутній під час розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, що в свою чергу характеризує його як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів, взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного дійшла висновку про залишення запобіжного заходу, визначеного слідчим суддею.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно останнього найбільш суворого запобіжного заходу а оцінюватись в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами які характеризують особу підозрюваного та його поведінку після вчиненого.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції залишає ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: