Справа № 140/3303/18
Провадження №11-кп/801/379/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а саме з 22:00 години до 06:00 години,

в с т а н о в и в:

На розгляді Вінницького апеляційного суду перебувають апеляційні скарги прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року скасовано ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Також даною постановою обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою га строк 60 днів, тобто до 04 квітня 2024 року включно.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення апеляційного розгляду.

28.05.2024 ухвалою Вінницького апеляційного залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а саме з 22 години до 06 години.

30.05.2024 на адресу Вінницького апеляційного суду вдруге надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 22:00 години до 06:00 години. також просить суд переглянути усі наявні докази, що підтверджують його невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що на його думку у вказаному провадженні відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування, впливу на свідків та потерпілу, оскільки свідки проживають у іншому районі, ніж він. Зазначає, що має професію будівельника та охоронника, має міцні соціальні зв`язки (бабусю, матір, дружину, доньку, внучку), має військовий фах, оскільки є страшим прапорщиком запасу ППО, ПЗРК БУК, РЛС13, тому бажає захищати країну, як це роблять його зять та брати. Вважає, що думка прокурора щодо його характеризуючих даних є суб`єктивною та нічим не підтвердженою.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити клопотання, заперечення прокурора, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За правилами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Вінницьким апеляційний судом 12.03.2024 під час продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до закінчення апеляційного розгляду було встановлено, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися.

Зокрема, ОСОБА_8 небезпідставно обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Під час досудового розслідування обвинувачений ухилявся від органів досудового розслідування та у період з 25.09.2018 по 03.12.2018 перебував у розшуку до моменту його розшуку, затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від апеляційного суду також підтверджується тим, що судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок і обвинувачений ОСОБА_8 , розуміючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі, яке пов`язане виключно з реальним та тривалим відбуванням, у разі відхилення його апеляційної скарги (у якій ставить питання про безпідставне притягнення до відповідальності), може переховуватися від суду.

Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перебуваючи на волі, а саме під дією запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту за постійним місцем його проживання у Гайсинському районі, обвинувачений матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, оскільки не є перешкодою, яка утруднює такий вплив для обвинуваченого місце їх проживання у Немирівському районі.

Також апеляційний суд не може не взяти до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, останній раз 03.02.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі, яке відбував реально, 05.12.2017 звільнився з місць позбавлення волі з невідбутою частиною покарання строком 2 роки 10 місяців та 23 днів, однак на шлях виправлення не став, оскільки наразі йому інкримінується вчинення нового умисного корисливого особливо тяжкого злочину, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_8 , маючи можливість вільно пересуватись, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Докази того, що встановлені апеляційним судом ризики під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпали або зменшилися на момент розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу в матеріалах кримінального провадження відсутні. Застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даній стадії судового провадження, буде недостатнім для запобігання цим ризикам, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Разом з цим доводи обвинуваченого про відсутність ризиків та можливість застосування до нього домашнього арешту є суперечливими, так як застосування будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним.

Тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, у даному випадку, виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. У даному випадку суспільний інтерес полягає у охороні права власності, а саме права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також безпеці життя та здоров`я, особистої недоторканності, честі та гідності особи.

Посилання обвинуваченого на наявність обставин, які характеризують його особу, а саме наявність професії будівельника та охоронника, наявність міцних соціальних зв`язків (бабусі, матері, дружини, доньки, онуки), наявність військового фаху (є страшим прапорщиком запасу ППО, ПЗРК БУК, РЛС13, тому бажає захищати країну, як це роблять його зять та брати) є недостатнім для того, щоб змінити запобіжний захід, оскільки не зменшує існування зазначених ризиків. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, так як судовий розгляд наразі триває і остаточне рішення буде прийняте судом після дослідження всіх наявних доказів у кримінальному провадженні в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, а не під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу обвинуваченого ОСОБА_8 , що порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації визначений положеннями статті 616 КПК України, які не містять такої можливості для осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 187 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби слід відмовити, оскільки підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу не вбачає, а ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу щодо останнього не зменшилися, також апеляційним судом ще не перевірено доводи апеляційної скарги обвинуваченого, на що в своїй постанові від 05.02.2024 звернув Верховний Суд.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим може бути подане не раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, із зазначенням в ньому нових обставин які не розглядалися судом.

Керуючись ст.ст.177,183, 405, 419 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а саме з 22:00 години до 06:00 години залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4