У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2024 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 15.06.2024 року

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6 , ОСОБА_8

підозрюваний: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Частково задоволено клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло, а саме: зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 15.06.2024 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку прокурора, враховуючі наявність встановлених на досудовому слідстві ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який інший запобіжний захід не здатний запобігти наявним ризикам.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .. слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 15 квітня 2024 року до Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області о 19 годин 16 хвилин надійшло повідомлення, що на перехресті вул. Погранична та вул. 6 Слобідська у напрямку міжміського автовокзалу у місті Миколаєві відбулась дорожня транспортна пригода з потерпілими.

З метою реагування на вказане повідомлення на місце події направлено екіпаж патрульної поліції «КОРВЕТ-501» Управління патрульної поліції в Миколаївській області у складі поліцейських: інспектора УПП в Миколаївської області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 та інспектора УПП в Миколаївської області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , які перебували на службі виконуючи свої службові обов`язки щодо охорони громадського порядку у місті Миколаєві.

Прибувши за вищевказаною адресою інспектором УПП в Миколаївської області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 та інспектором УПП в Миколаївської області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 було виявлено транспортні засоби «БМВ» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , «Хонда» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , «ДЕО» з державним номерним знаком НОМЕР_3 та «Фольцваген», з державним номерним знаком « НОМЕР_4 », які мали механічні пошкодження.

Після чого співробітники поліції почали встановлювати учасників ДТП та виявили громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом зі своїм знайомим рухався по тротуару в бік вул. Скороходова. Далі інспектором ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було прийнято рішення щодо повернення учасників до місця пригоди для з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Перебуваючи на місці пригоди, дані особи заперечували свою причетність до ДТП та після чого громадянин ОСОБА_7 почав вести себе визиваючи, хватати співробітника поліції за руки та виражатися у бік співробітників поліції нецензурною лайкою.

З метою недопущення подальшого конфлікту старший лейтенант поліції ОСОБА_12 почав висловлювати вимогу ОСОБА_7 про необхідність припинення противоправних дій, та що в подальшому до нього можливе застосування сили та спецзасобів. На законні вимоги поліцейського ОСОБА_7 не відреагував. Продовжуючи висловлювати вимоги щодо припинення протиправних дій на місці старший лейтенант поліції ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_7 , який в свою чергу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу та спричинення йому тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, плюнув на формений одяг ОСОБА_12 та наніс удар правою рукою поліцейському ОСОБА_12 в ліву область обличчя та після чого наніс другий удар в область правового ока, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою лівої внутрішньої раковини, посттравматичний катар середнього вуха, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

В подальшому продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 намагався самостійно залишити місце події та на вимоги поліцейської не реагував.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив інспектору УПП в Миколаївської області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 тілесні пошкодження у вигляді забою лівої внутрішньої раковини, посттравматичний катар середнього вуха, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

15.04.2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, але дійшов висновку, що встановленим ризикам можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку - у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження особи в пересуванні має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.3 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке є нетяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого. Також є наявними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та є наявним ризик впливу на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Колегія суддів погоджується з зазначеним слідчим суддею, що є недоведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на наведене стороною обвинувачення обґрунтування.

При розгляді клопотання слідчим суддею також були враховані відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше не судимий, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що оскільки прокурором не було доведено сукупності існування обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України та обставин, передбачених п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, то запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможе запобігти ризикам в межах строку досудового слідства.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, враховано фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та вірно застосовано саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт. Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, та вважає, що саме цей запобіжний захід, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2024 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: