Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2024 року м. Рівне

Справа № 562/2375/21

Провадження № 11-кп/4815/130/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000289 від 29.07.2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Здолбунів, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, студента Рівненської медичної академії, раніше не судимого, неодруженого

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

За вироком суду 13 червня 2021 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, в силу об`єктивних обставин точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на АДРЕСА_3 , поблизу магазину «Світлана 2», усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , який знаходився при виконанні ним службових обов`язків передбачених Законом України «Про Національну поліцію», а саме пройшовши інструктаж та отримавши спеціальні засоби, о 08:00 год. 13.06.2021 залучений з метою забезпечення зберігання тимчасово вилученого майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 12.06.2021 автомобіля марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа, з номерним знаком НОМЕР_2 , відповідно до плану залучення підписаного - т.в.о. заступника начальника відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області від 13.06.2021, з метою заволодіння тимчасово вилученим майном (автомобілем марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), та підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи що автомобіль марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном, діючи умисно, всупереч законних вимог працівників поліції припинити протиправну поведінку, відчинив автомобіль марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сів на водійське сидіння, завів двигун та здійснив наїзд на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , внаслідок чого останній опинився на капоті даного автомобіля. Після цього, ОСОБА_6 , всупереч наказу зупинити автомобіль, прискорив рух та почав здійснювати маневри на автомобілі, спрямовані на те, щоб ОСОБА_8 впав на землю.

Крім того, ОСОБА_6 , 13 червня 2021 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, точного часу в силу об`єктивних причин досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на АДРЕСА_3 , поблизу магазину «Світлана 2», усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , який знаходився при виконанні ним службових обов`язків передбачених Законом України «Про Національну поліцію», а саме пройшовши інструктаж та отримавши спеціальні засоби, о 08:00 год. 13.06.2021 залучений з метою забезпечення зберігання тимчасово вилученого майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 12.06.2021 автомобіля марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа, з номерним знаком НОМЕР_2 , відповідно до плану залучення підписаного т.в.о. заступника начальника відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області від 13.06.2021, з метою заволодіння тимчасово вилученим майном (автомобілем марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), та підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи що автомобіль марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном, проник у даний автомобіль та перебуваючи в ньому, маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, умисно різко почав рух на автомобілі в напрямку ОСОБА_8 , внаслідок чого збив ОСОБА_8 з ніг та останній опинився на капоті, після чого ОСОБА_6 після наказу ОСОБА_8 зупинити автомобіль, з метою заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, продовжив рух на автомобілі по ґрунтовій дорозі впродовж приблизно 2 км, в напрямку до с. Загора Рівненського району Рівненської області, при цьому, усвідомлюючи що ОСОБА_8 знаходиться на капоті, тримаючись руками за двірники. Не зважаючи на це, ОСОБА_6 в ході керування автомобілем здійснював маневри, спрямовані на те, щоб ОСОБА_8 впав на землю.

Внаслідок наведених вище протиправних дій, ОСОБА_6 умисно спричинив оперуповноваженому сектору кримінальної поліції відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог ст.ст. 84-89, 91, 92, 167, 168 КПК України, неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку обвинуваченого, суд безпідставно прийшов до висновку про наявність у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Вважає свої дії 13.06.2021 року правомірними. Суд не дав належної оцінки його показанням. В ході досудового та судового слідства не здобуто належних та достовірних доказів, що спростовували б його показання, викривали б його в інкримінованих злочинах. Частина доказів, на які посилається суд, на думку обвинуваченого, добута з порушенням норм КПК України, а тому є недопустимими. Його показання стверджені показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

На думку обвинуваченого, показання потерпілого ОСОБА_8 покладені в основу вироку, є суперечливими та непослідовними, їм не надана належна оцінка.

Зазначає, що суд ігнорує протокол слідчого експерименту від 22.11.2022 року.

Вказує на суперечливість показів свідка ОСОБА_11 .

Зазначає, що вилучена деревина, придбана на законних підставах.

Вважає, що, не будучи повідомленими про вилучення майна, виявивши пропажу частини майна, побачивши, що автомобіль не знаходиться під охороною, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 мали повне право на транспортування належного ОСОБА_9 автомобіля в безпечне місце.

Зазначає, що тілесне ушкодження потерпілим ОСОБА_8 отримане внаслідок його ж недбалості.

На думку обвинуваченого, в його діях відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованих злочинів.

Покликається і на суворість призначеного покарання, звертаючи увагу на обставини, які характеризують його як особу обвинуваченого та тяжкість інкримінованих злочинів. Вважає і невмотивованим строк іспитового строку, цілком достатнім, на думку обвинуваченого було встановлення іспитового строку терміном 1 рік.

Просить вирок Здолбунівського районного суду від 08 вересня 2023 року скасувати, закрити провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В задоволенні клопотання захисника про повторне дослідження доказів, перелік яких зазначено в апеляційній скарзі, з врахуванням вимог ч.3 ст. 404 КПК України, відмовлено за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора і потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що при розгляді кримінального провадження суд повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при прийнятті рішення вказані вимоги закону дотримані у повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та висновки суду про доведеність його винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Так, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , як в суді першої інстанції, так і при обґрунтуванні доводів апеляційної скарги при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку, вина останнього підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, дослідженими судом першої інстанції у відповідності до вимог закону з наведенням відповідного мотивування у судовому рішенні.

Зокрема, місцевим судом допитано та надано оцінку показанням потерпілого ОСОБА_8 , який в своїх поясненнях з приводу встановлених судом обставин, що мали місце 13 червня 2021 року, зазначив про не реагування ОСОБА_6 на його вимогу, як працівника правоохоронного органу, щодо залишення тимчасово вилученого автомобіля, а навпаки, не дивлячись на те, що ОСОБА_8 стоїть перед ним, обвинувачений різко зрушив з місця прямо на потерпілого, який щоб не впасти під колеса впав на капот і тримався за двірники. Вказав, що на законну вимогу зупинити автомобіль ОСОБА_6 умисно пришвидшував рух, здійснював маневри, різко гальмував з метою скинути ОСОБА_8 з капоту автомобіля та був зупинений в подальшому працівниками поліції, які заблокували його рух іншим службовим автомобілем.Суд першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України дав належну оцінку показам потерпілого ОСОБА_8 у сукупності з іншими доказами, які доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, пояснення потерпілого підтверджуються показаннями допитаних свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які фактично, відповідно, були очевидцями події.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що ОСОБА_6 так проїхав автомобілем «Land Rover» з ОСОБА_14 на капоті приблизно 2 кілометри і був зупинений працівниками поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які поїхали наздоганяти даний автомобіль.

Свідок ОСОБА_12 також показав, що після зупинки автомобіля, ОСОБА_6 не відчиняв автомобіль та не виходив на їх вимогу, при цьому були пред`явлені посвідчення працівників поліції, однак він не реагував на це та продовжував чинити опір. В даній ситуації було прийняте рішення застосувати до ОСОБА_6 . наручники, для чого ним було розбито бокове водійське скло. Наручники були застосовані для того щоб ОСОБА_6 не заподіяв шкоди собі або оточуючим та в подальшому не чинив опору працівникам поліції. Після таких подій приїхали працівники СОГ, які розпочали огляд місця події.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_13 повністю підтвердив обставини повідомлені свідком ОСОБА_12 .

Покази даних свідків узгоджуються з показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були залучені понятими 13 червня 2021 року.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо протиправних дій працівників поліції 12 червня 2021 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з приводу безпідставного затримання та вилучення легкового автомобіля і автопричіпа з деревиною в підтвердження обґрунтувань правомірності своїх дій, як подій, які передували обставинам 13 червня 2021 року, спростовуються наданими показами свідка ОСОБА_17 .

Так, допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_17 показала, що 12 червня 2021 року, приблизно о 16 год., отримавши на службовий планшет повідомлення директора ТОВ «Мізоцький лісовик» ОСОБА_18 з приводу можливого незаконного перевезення деревини породи граб в с. Глинськ, слідчо-оператитвна група, в складі якої була і вона, виїхали на місце події на службовому автомобілі. В ході огляду місця події з зафіксованим місцем розташування автомобіля «Land Rover» з номерними знаками НОМЕР_1 (який був зачинений) та автомобільного причепу з номерними знаками НОМЕР_2 , який був загружений деревиною, зовні схожою на граб, приблизною кількістю 2 куб.м., всі учасники СОГ представились ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , роз`яснено, що проводиться огляд місця події та буде вирішуватись питання щодо накладення арешту для встановлення походження деревини і законності її перевезення. По закінченню слідчої дії ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було повідомлено, що автомобіль опечатується відповідними бірками, а причіп і деревина вилучаються. ОСОБА_17 було прийняте рішення у зв`язку із неможливістю транспортування майна залишити його зберігати на подвір`ї магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а для забезпечення схоронності було залучено наряд СРПП- працівників поліції ОСОБА_19 та Ткача, про що було повідомлено сім`ї ОСОБА_20 , що не заперечується і показами свідка ОСОБА_9 , наданими суду першої інстанції.

Також, судом першої інстанції враховано, що покази потерпілого і свідків узгоджуються з показаннями медичного експерта ОСОБА_21 та дослідженими судом першої інстанції наданими органом досудового розслідування письмовими доказами, що спростовує доводи ОСОБА_6 щодо правомірності його дій при встановлених обставинах, які мали місце 13 червня 2021 року.

На думку колегії суддів, безпідставними є доводи сторони захисту про те, що ушкодження ОСОБА_8 не характерні для наїзду автомобілем, що на їх думку, вказує на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 345 КК України, оскільки судом в сукупності з іншими доказами враховано висновок судово-медичної експертизи № 83 від 05.07.2021 року, який підтверджено допитаним судом першої інстанції експертом щодо походження встановлених легких тілесних ушкоджень у потерпілого та їх виникнення за обставин перебування останнього на капоті рухомого автомобіля.

Відтак, судом обґрунтовано критично оцінено та розцінено версію обвинуваченого ОСОБА_6 та його матері свідка ОСОБА_9 з приводу неправомірних дій працівників поліції 12 і 13 червня 2024 року, вжиття обвинуваченим правомірних заходів щодо схоронності майна, належного ОСОБА_9 , відсутності підстав вважати невідомих осіб працівниками поліції, зазначену в оскаржуваному вироку, як спосіб захисту, з наведенням відповідного мотивування щодо її спростування наявними і дослідженими доказами, з чим погоджується і колегія суддів.

Питання правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за інкримінованими частинами статей КК України також було предметом вирішення та детальної оцінки судом першої інстанції, про що наведені відповідні обґрунтовані мотиви у вироку. При цьому суд правильно виходив з положень Постанови Пленуму ВСУ N 8 від 26.06.92 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" з відповідними змінами, Закону України «Про Національну поліцію», змісту ст. 342, 345 КК України.

Доводи ОСОБА_6 і при апеляційному розгляді щодо незнання про осіб при обставинах 13 червня 2021 року, як працівників поліції, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються, зокрема, як показами свідка ОСОБА_9 щодо повідомлення на лінію 102 про викрадення причепа з деревиною, про що (повідомлення ОСОБА_9 ) вказує і сам обвинувачений, так і реєстрацією відділенням поліції № 6 (м. Здолбунів) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області телеграми № 1 від 13.06.2021 року щодо надходження 13.06.2021 року о 13 год. 37 хв. повідомлення зі служби 102 ОСОБА_9 про те, що за адресою с. Глинськ, вул. Центральна, працівники поліції Здолбунівського ВП ОСОБА_22 з напарником без її відома вилучили авто з причепом, в якому знаходилась деревина, на що слушно звертає увагу прокурор.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_8 з приводу подій 13.06.2021 року ствердив, що він (перебуваючи як оперативний працівник у цивільному одязі) з ОСОБА_11 (який частково був у форменному одязі) прийняли під охорону тимчасово вилучене майно: автомобіль «Land Rover» моделі «Freelander» д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 . По приїзду ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на місце несення ними служби, причіп з деревиною було транспортовано у відділення поліції. Зазначив, що ними пред`являлись посвідчення для ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_9 телефонувала на лінію 102, попередньо з`ясовувала, хто такий ОСОБА_11 . Вказав, що коли ОСОБА_6 почав рушати вилученим автомобілем, він став попереду автомобіля з метою запобігти руху, однак ОСОБА_6 продовжив рух, а ОСОБА_8 впав на капот і тримався за двірники. Автомобіль під керуванням ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, що не заперечується і самим обвинуваченим під час надання пояснень при апеляційному перегляді вироку.

За наведеного, суд першої інстанції, виходячи з аналізу досліджених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при цьому позицію обвинуваченого щодо заперечень вчинення ним кримінальних правопорушень розцінив як спосіб захисту і уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, у вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень статей 85, 86, 94 КПК. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній його частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, приблизний час, спосіб вчинення злочинів, їхні наслідки.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 належним чином вмотивовано дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до закону та правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо нього.

За викладених у вироку судом першої інстанції фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, є правильною.

А тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що дії ОСОБА_6 не містять складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 КК та ч. 2 ст. 345 КК, а судом безпідставно не взято до уваги докази сторони захисту, які спростовують його винуватість у їх вчиненні.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту жодним чином не спростовують висновків суду щодо доведеності доказами у даному кримінальному провадженні вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на визначений судом строк, то колегія суддів виходить з наступного.

Положення ст.65 КК України регламентують, що суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено, прийшовши до висновку про призначення покарання в межах санкцій частин статей за інкриміновані кримінальні правопорушення, з визначення остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим та можливістю виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини та особу ОСОБА_6 , апеляційний суд погоджується із призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та із застосуванням до останнього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України саме на визначений строк, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості і індивідуалізації покарання та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

На думку апеляційного суду, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За наведеного, істотних порушень норм кримінального чи кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3