Єдиний унікальний номер 305/158/24
Номер провадження 1-кп/305/214/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 10.12.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000665 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, верстатника деревообробних верстатів ПП «Мегора», із середньою освітою, не одруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Рахівського районного суду Закарпатської області, 17 січня 2024 року, з Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, відомості про яке 10.12.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000665 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 17 січня 2024 року, було укладено угоду про визнання винуватості з якої вбачається, що ОСОБА_4 у грудні 2023 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі, про спільне вчинення незаконного переправлення двох громадян України через державний кордон України, шляхом сприяння їхньому переміщенню до ділянки державного кордону України з Румунією у смт. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області.

Так, 09.12.2023 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , з метою виконання раніше узгодженого плану, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі на ділянці ґрунтової дороги по вул.8 березня у смт. Великий Бичків зустрів громадян України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які згідно попередньої домовленості та вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи чоловічої статі прибули до смт. Великий Бичків.

У подальшому, на виконання попередньої злочинної домовленості щодо організації незаконного переправлення громадян України через державний кордон України, ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі, з метою уникнення нарядів військовослужбовців Державної прикордонної служби України, надали вказівку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідувати за ними другорядними ґрунтовими дорогами смт. Великий Бичків у напрямку до ділянки державного кордону України з Румунією.

Згодом, 09.12.2023 року відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_4 , невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі проінструктувала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо їхнього перетину державного кордону України з Румунією, та знаходячись на території дитячого майданчика поблизу будинку №57 по вул. Довбуша у смт. Великий Бичків, пішла у напрямку вул. 8 березня у смт.Великий Бичків, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_4 продовжили слідувати за ним другорядними ґрунтовими дорогами смт. Великий Бичків у напрямку до ділянки державного кордону України з Румунією.

У подальшому, з метою виконання раніше узгодженого плану щодо доправлення осіб до державного кордону України, ОСОБА_4 прийшов з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ділянки автомобільної дороги по АДРЕСА_2 , неподалік прикордонного знаку №309, де ОСОБА_4 вчинив фізичні дії спрямовані на полегшення пролізання через систему інженерного захисту державного кордону з спірального колючого дроту «Єгоза», під час вчинення яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконуючи вказівку ОСОБА_4 здійснили спробу незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією, шляхом пролізання через вказану систему інженерного захисту, однак 09.12.2023 року близько о 22 годині 30 хвилин були затримані працівниками Державної прикордонної служби України та у подальшому притягнуті до адміністративної відповідальності за ст.204-1 КУпАП за спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто у сприянні організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, в угоді про визнання винуватості вказано, що під час досудового розслідування обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; співпрацювати з органами Національної поліції України, органами прокуратури у викритті протиправних діянь інших співучасників даного кримінального правопорушення, зокрема шляхом надання викривальних показань під час досудового розслідування та судового розгляду, участі у проведенні слідчого експерименту та інших слідчих, процесуальних діях під час досудового розслідування та судового розгляду; узгоджене сторонами покарання та згода обвинуваченого на його призначення

Також, у вказаній угоді узгоджено вид та розмір покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, та звільненням, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання, з визначенням іспитового строку та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків, з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з охороною державного кордону України на строк 3 роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, та виконавши вимоги частин 6 та 7 вказаної статті суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.332 КК України дії, передбачені частиною першою цієї статті (незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод), вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, караються позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке згідно ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому у відповідності до положень п.1 ч.4 ст.469 КПК України між обвинуваченим та прокурором, за участі захисника, може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам ст.472 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості укладену між ним та обвинуваченим за участю захисника затвердити та призначити обвинуваченому покарання, передбачене угодою.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину та підтвердив обставини в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Також зазначив, що він може виконати обов`язки, передбачені в угоді про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України, він був присутній під час складання угоди та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст.474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічиїм інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи учасників судового провадження, суд вважає, що укладена між прокурором та обвинуваченим за участю захисника 17 січня 2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.332 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, в скоєному розкаявся, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 17 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000665 від 10.12.2023 року між прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання, передбачене угодою.

Речові докази відповідно до ст.100 КПК України, а саме: файли «00030», «00031», «00032», «00033», «00034», «00035», «00036», «00040», «00042», «00044», які містяться на 5 DVD-R дисках Videx 4,7GB, що упаковано у білі паперові конверти, зберігаються при матеріалах кримінального провадження - після набрання вироком законної сили слід залишити у матеріалах справи; гідрокостюм чорного кольору марки Titanium Swarm та гідрокостюм чорно-синього кольору марки Cyclone, які упаковано у полімерний мішок чорного кольору з биркою, передано у кімнату зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області - після набрання вироком законної сили слід знищити.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, який 17.02.2024 року закінчився. У ході судового розгляду прокурор не заявляв клопотань про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.314, 373, 374, 394, 468, 469, 472-476 КПК

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 січня 2024 року, укладену між прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 січня 2024 року покарання за ч.2 ст.332 КК Україниу виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з охороною державного кордону України на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк випробування ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: файли «00030», «00031», «00032», «00033», «00034», «00035», «00036», «00040», «00042», «00044», які містяться на 5 DVD-R дисках Videx 4,7GB, що упаковано у білі паперові конверти, зберігаються при матеріалах кримінального провадження - після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах справи; гідрокостюм чорного кольору марки Titanium Swarm та гідрокостюм чорно-синього кольору марки Cyclone, які упаковано у полімерний мішок чорного кольору з биркою, передано у кімнату зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області - після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1 .