Справа № 466/1010/24
Провадження № 1-в/466/72/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

Справа № 466/1010/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференцзвязку клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст.82 КК України відносно засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Львів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, до засудження не був працевлаштований, раніше судимого, а саме: 03.10.2012 апеляційним судом Львівської області за ст..ст.69,142 ч.3, 215-3 ч.3, 257, 187 ч.4, 15 ч.2, 115 ч.2 п.1, 5, 6, 8, 9, 12, 13, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 16.12.2013 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України вирок Апеляційного суду Львівської області від 03.10.2012 змінено: засуджено за ст.ст. 257, 187 ч.4, 15 ч.2, 115 ч.2, п.1, 6, 8, 9, 12, 13. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 06.04.2017 Франківським районним судом м.Львова змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд; 25.10.2017 Франківським районним судом м.Львова за ст.ст.28 ч.3, 115 ч.2 п.6, 115 ч.2, п.1, 115 ч.2 п.9, 115 ч.2 п.11, 1115 ч.2 п.12, 115 ч.2 п.13, 15 ч.2, 28 ч.3, 115 ч.2 п.6, 115 ч.2 п.7, 115 ч.2 п.9, 115 ч.2 п.11, 263 ч.1, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений на підставі ст.49 п.5, 74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності; 22.11.2019 Сихівським районним судом м.Львова за ст..15 ч.3, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок терміну покарання -29.04.2019, кінець терміну покарання 29.04.2024,

з участю прокурора ОСОБА_4

представника ЛВК № 30 ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_3

встановив:

31 січня 2024 року засуджений ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст.82 КК України.

В обґрунтування подання покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.11.2019 ОСОБА_3 засуджений за ст.15 ч.3, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок терміну покарання -29.04.2019, кінець терміну покарання 29.04.2024.

Станом на 21.02.2024 року ОСОБА_3 відбув 4 роки 09 місяців 22 дні.

Невідбута частина -2 місяці 08 днів.

В судовому засіданні прокурор вимоги подання підтримав

Представник ДУ ЛВК (№ 30) у судовому засіданні подання підтримав

Засуджений ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні подання підтримали повністю, просили таке задовольнити.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством, зокрема п. 3 ч.1 ст. 537 КПК України надає право суду, визначеному ч. 2 ст. 539 цього ж кодексу, вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що вироком вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.11.2019 ОСОБА_3 засуджений за ст.15 ч.3, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок терміну покарання -29.04.2019, кінець терміну покарання 29.04.2024.

Станом на 21.02.2024 року ОСОБА_3 відбув 4 роки 09 місяців 22 дні.

Невідбута частина -2 місяці 08 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України, у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2«Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст.81,82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й обов`язків факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується окрім зразкової поведінки, й сумлінним ставленням до праці за весь період відбування покарання, з урахуванням даних про особу.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_3 , затвердженої 06.02.2024 р. ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» вбачається, що за період перебування в установі характеризується наступним чином: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За сумлінну поведінку та ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався п`ять разів. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується. Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує регулярно, робить для себе належні висновки щодо зміни своєї поведінки. Спальне місце та приліжкову тумбу тримає в чистоті і порядку.

Згідно вироку суду загальний позов за проведення експертиз на суму 13 734, 62 грн. засудженим сплачено добровільно.

Відповідно до висновку щодо ступнею виправлення засудженого, засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість заміни засудженому ОСОБА_3 невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі громадськими роботами.

Відповідно до ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт. Тому суд вважає можливим засудженому ОСОБА_3 , замінити невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.11.2019 у виді 2 місяців 8 днів позбавлення волі більш м`яким на 168 години громадських робіт.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст.82 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.11.2019 у виді 2 місяців 8 днів позбавлення волі більш м`яким на 168 години громадських робіт.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1