Справа № 203/2122/24
Провадження № 1-кп/0203/689/2024
В И Р О К

іменем України

30 квітня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 25.03.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого слюсарем в АТ «Укрзалізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в березні місяці 2024 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) на території «Центрального автовокзалу Дніпра», за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10 знайшов пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 16.08.2016 Пенсійним фондом України.

В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел направлений на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, а саме вищевказаного пенсійного посвідчення з метою подальшого використання.

Так, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, не раніше березня місяця 2024 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в Центральному районі міста Дніпра, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на лицевій сторінці пенсійного посвідчення № серії НОМЕР_2 заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 16.08.2016 Пенсійним фондом України, самостійно наклеїв фотокартку зі своїм погрудним зображенням поверх первинного зображення власника посвідчення, тим самим підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, який останній почав зберігати при собі з метою подальшого використання.

В подальшому 25.03.2024 близько 07 години 35 хвилин ОСОБА_3 , утримуючи при собі підроблене пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , видане 16.08.2016 Пенсійним фондом України, маючи кримінально-протиправний умисел на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи про те, що вказане пенсійне підроблене, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «проспект ОСОБА_5 , знайшов до трамваю, який рухався по маршруту №15 у бік зупинки «площа Вокзальна»

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в міському пасажирському транспорті загального користування - трамваї, який рухався помаршруту АДРЕСА_2 , між зупинками громадського транспорту «Автовокзал» та «площа Вокзальна» на вимогу старшого інспектора контролера відділу контролю КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР ОСОБА_6 пред`явив останньому підроблене пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 16.08.2016 Пенсійним фондом України, в якому на лицевій сторінці була вклеєна фотокартка із зображенням ОСОБА_3 , тобто використав завідомо підроблений документ, з метою надання йому права безплатного проїзд міському пасажирському транспорті загального користування.

Таким чином, ОСОБА_3 використав підроблене посвідчення, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч.2 ст.302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_7 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового засідання та без його участі, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 ст. 302 КПК України.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Судом у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у підробленні офіційного документа, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, приймає до уваги тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, яке відповідно до ст.12 КК України є проступками, а також те, що ОСОБА_3 , який раніше не судимий, офіційно працює, не одружений, в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями та психічними розладами не значиться, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , вважає за доцільне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів та таким, що відповідає тяжкості правопорушення та не буде становити «особистий надмірний тягар» для обвинуваченого.

Також, враховуючи фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за різними частинами особливої частини Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що покарання слід призначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/104-24/13010-ДД від 29.03.2024 року у розмірі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 48 копійок.

Речові докази:

-Пенсійне посвідчення №, заповнене на ім`я « ОСОБА_4 » разом із первинним упакуванням в полімерний пакет сірого кольору, з пояснювальним написом та підписом експерта, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції №139, - знищити;

-Паперовий конверт із оптичним диском з відеозаписом з нагрудної камери контролера, долученого до матеріалів кримінального провадження №0000216, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня отримання особою, яка його оскаржує, копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1