Справа № 308/3074/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2024 року м. Ужгород
Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що 17.02.2024 року до Ужгородського РУП із заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який повідомив, що 15.09.2023 року, залишив належний йому автомобіль марки "Range Rover" білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 на стоянці поблизу ресторану Уж-Венеція, навпроти магазину "Тиса", за адресою: м. Ужгород, Слов`янська Набережна,1. Востаннє заявник бачив свій автомобіль 18.10.2023 року на місці, де залишив його, однак не відкривав. 17.02.2024 року, приїхавши до м. Ужгород, ОСОБА_5 виявив відсутність належного йому автомобіля марки "Range Rover" д.н.з. НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 .
25 лютого 2024 року вході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а також підсобних приміщень, розташованих на території даного домогосподарства, виявлено та вилучено: п`ять паперових пакетів з сім картами мобільних операторів: 1) Водафон НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; 2) Іноземний оператор - НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; 3) один нерозпакований пакет з сім картою мобільного оператора, які упаковано до спец пакету НПУ; одна інструкція до експлуатації автомобіля марки « Range Rover», яку упаковано до спец пакету НПУ; три мобільні телефони, а саме: «Samsung Galaxy 30 A», IMEI: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; «Nokia» з номером НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 ; « Iphone 11», IMEI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з номером НОМЕР_12 , які упаковано до спец пакету НПУ; один пульт керування центральним замком автомобіля, з логотипом «Range Rover», який упаковано до паперового пакету НПУ; шість металевих предметів схожих на робочу частину ключів, які упаковано до паперового пакету НПУ.
Прокурор у клопотанні вказує, що органом досудового розслідування зібрано достатніх даних про те, що вищевказані предмети містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому дані об`єкти підпадають під визначення речового доказу згідно ч.1 ст. 98 КПК України.
26 лютого 2024 року за постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , яка здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вищевказані речі, в рамках даного провадження визнано речовим доказом.
Зважаючи на те, що вказані об`єкти є речовими доказами, їхнє перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що у свою чергу унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.
При цьому прокурор вказує, що слід врахувати, що перебування вказаних об`єктів на зберіганні у власника або іншої особи, у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час виникла необхідність у призначенні ряду слідчих дій та судових експертиз.
З урахуванням наведеного, з метою збереження вилученого майна як речового доказу у даному кримінальному провадженні, прокурор у клопотанні просить накласти на нього арешт.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити. Також просив долучити до клопотання копію постанови про призначення у кримінальному провадженні трасологічної експертизи щодо автомобіля «Range Rover Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 .
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання через його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що у кримінальному провадженні призначена трасологічна експертиза, яка не стосується вилучених мобільних телефонів і вважає, що такі підлягають поверненню власнику.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
25.02.2024 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою АДРЕСА_3 .
Згідно копії протоколу обшуку від 25.02.2024 року, долученої до клопотання слідує, що в ході такого було виявлено та вилучено: п`ять паперових пакетів з сім картами мобільних операторів: 1) Водафон НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; 2) Іноземний оператор - НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; 3) один нерозпакований пакет з сім картою мобільного оператора, які упаковано до спец пакету НПУ; одна інструкція до експлуатації автомобіля марки « Range Rover», яку упаковано до спец пакету НПУ; три мобільні телефони, а саме: «Samsung Galaxy 30 A», IMEI: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; «Nokia» з номером НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 ; « Iphone 11», IMEI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з номером НОМЕР_12 , які упаковано до спец пакету НПУ; один пульт керування центральним замком автомобіля, з логотипом «Range Rover», який упаковано до паперового пакету НПУ; шість металевих предметів схожих на робочу частину ключів, які упаковано до паперового пакету НПУ.
Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Так, на переконання слідчого судді вилучене майно, а саме: одна інструкція до експлуатації автомобіля марки «Range Rover», яку упаковано до спец пакету НПУ; один пульт керування центральним замком автомобіля, з логотипом «Range Rover», який упаковано до паперового пакету НПУ; шість металевих предметів схожих на робочу частину ключів, які упаковано до паперового пакету НПУ відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, є речовими доказами.
У кримінальному провадженні старшим слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 винесено постанову від 06.03.2024 року про призначення трасологічної експертизи, об`єктом дослідження якої є автомобіль «Range Rover Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , на факт відкриття автомобіля та наявності слідів пошкодження на його замках.
Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість в цій частині доводів прокурора, що тимчасово вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки таке могло зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення судових експертиз, а також встановленню істини у справі.
Проте, що стосується вилучених: п`яти паперових пакетів з сім картами мобільних операторів: Водафон НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; Іноземний оператор - НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; одного не розпакованого пакету з сім картою мобільного оператора, які упаковано до спец пакету НПУ; трьох мобільних телефонів, а саме: «Samsung Galaxy 30 A», IMEI: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; «Nokia» з номером НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 ; «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з номером НОМЕР_12 , які упаковано до спец пакету НПУ, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в цій частині нічим не обґрунтоване, зокрема не вказано яким чином дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, яке доказове значення воно має у даному кримінальному провадженні і які обставини можуть бути доведені за допомогою цього майна. До матеріалів клопотання не долучено жодного доказу, що про необхідність проведення із даним майном яких-небудь експертиз, досліджень, тощо.
Таким чином в цій частині клопотання до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення клопотання та часткового арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучене під час проведення обшуку від 25.02.2024 року в м. Свалява, вул. Грибоєдова 19, майно а саме: одна інструкція до експлуатації автомобіля марки «Range Rover», яку упаковано до спец пакету НПУ; один пульт керування центральним замком автомобіля, з логотипом «Range Rover», який упаковано до паперового пакету НПУ; шість металевих предметів схожих на робочу частину ключів, які упаковано до паперового пакету НПУ.
У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 18.03.2024 року об 11 год. 55 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1