У Х В А Л А

Справа №377/241/24

Провадження №1-кп/377/27/24

28 березня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000149 від 30 січня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

У С Т А Н О В И Л А :

22.03.2024 року до суду надійшов з Вишгородської окружної прокуратури Київської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування, розписками обвинуваченого, захисника, про отримання копії обвинувального акта.

Ухвалою судді від 25 березня 2024 року призначено у кримінальному провадженні підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, проводити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у тому ж складі учасників.

Обвинувачений та його захисник проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, проведення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у тому ж складі учасників не заперечували. При цьому суду повідомили, що провину обвинувачений визнає повністю, у скоєному щиро кається, тому будуть просити при визначенні порядку розгляду справи у судовому засіданні визначати скорочений порядок.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 4-8 частини 1 або частиною 2 статті 284 КПК України, судом не встановлено.

Кримінальне провадження відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України підсудне Славутицькому міському суду Київської області.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник щодо продовження запобіжного заходу заперечували, просили застосувати цілодобовий домашній арешт. Зазначивши, що ризики, на які прокурор посилається у клопотанні, не підтверджені та необґрунтовані. Вважають запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, надто суворим, достатньо обрати цілодобовий домашній арешт для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, оскільки, він має постійне місце проживання та міцні родинні зв`язки, співпрацював з досудовим слідством, провину визнає.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, обирає запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши надані матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, думку підозрюваного, його захисника вважаю необхідним зробити наступний висновок.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ч.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.6 ст. 176 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначених ризиків.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Для позбавлення особи свободи суд повинен вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами, які в даному кримінальному провадженні прокурор не наводить, у підготовчому засіданні прокурор послався на обставини і ризики, які були актуальними на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу. Такі підстави мають бути чітко зазначені стороною обвинувачення, а доводи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними»

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У даному кримінальному провадженні вищезазначені факти прокурором не доведені, ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має родину, тобто сталі соціальні зв`язки.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 , має постійне місце реєстрації та проживання, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків, зазначених у клопотанні, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_7 , запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

При цьому, суд зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч. 2 ст. 307 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового засідання. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_7 , процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, а отже у клопотанні прокурора про продовження ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

За таких обставин, суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, що надійшов до суду.

Підстав для здійснення судового розгляду колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.

Підстав для здійснення судового розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні відповідно до вимог ч.2 ст.27 КПК України судом не встановлено, тому судовий розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, врахувавши позицію обвинуваченого, який повідомив суд про визнання вини в повному обсязі, а також думку прокурора та захисника, суд вважає за можливе призначити справу до розгляду.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч.1 ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 314 - 316, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Підготовче провадження закінчити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні у залі №2 Славутицького міського суду Київської області на 24.04.2024 року о 15 годині 00 хвилин.

Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у кримінальному провадженні, обвинуваченого, захисника.

У задоволенні клопотання начальника Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з використання електронного засобу контролю, по 28.05.2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до Славутицького міського суду Київської області за першою вимогою;

2) не залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

4) носити електронний засіб контролю;

Розяснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на Відділення Поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Ухвалу передати для виконання Відділенню Поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, за місцем застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та зобов`язати негайно поставити на облік останнього і повідомити про це суд.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1