ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2024 Справа №607/1733/24 Провадження №1-кп/607/1062/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000310 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , громадянки України, із вищою освітою, працюючої спеціалістом цивільного захисту Великоберезовицької селищної ради, заміжньої, на утриманні 1 малолітня дитина, жительки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, у лютому 2023 року в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала в АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м.Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог п.5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 19.03.2022 року №333 (в редакції від 30.04.2022 року) (надалі - Порядок) для отримання компенсації особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м.Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м.Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує його особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п.4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Реалізовуючи свій вищевказаний злочинний умисел, будучи обізнаним щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч ним, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, власноручно заповнила 03.02.2023 року та подала до Великоберезовицької селищної ради від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за січень 2023 року, в якій зазначила неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання їй грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказала, що в АДРЕСА_1 протягом січня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який насправді перетнув кордон України наприкінці 2022 року.

В результаті зазначення неправдивих відомостей їй Товариством Червоного Хреста України нараховані та виплачені за січень 2023 року кошти у сумі 930 грн., як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, чим спричинено даному товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, у березні-жовтні 2023 року в обвинуваченої ОСОБА_3 за вищенаведених обставин повторно виникав злочинний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м.Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Реалізуючи свої злочинні умисли, будучи обізнаною, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, повторно, власноручно заповнювала 01.03.2023 року, 04.04.2023 року, 05.05.2023 року, 01.06.2023 року, 03.07.2023 року, 01.08.2023 року, 01.09.2023 року та 03.10.2023 року, а також подавала до Великоберезовицької селищної ради від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за лютий-вересень 2023 року, в якій зазначала неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання їй грошової компенсації.

У вказаних заявах обвинувачена ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказувала, що у в АДРЕСА_1 протягом лютого-вересня 2023 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який насправді перетнув кордон України наприкінці 2022 року.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинуваченою ОСОБА_3 у вказаних заявах щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, їйТовариством Червоного Хреста України, нараховані та виплачені грошові кошти, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, в сумах за: лютий 2023 року 840 грн., березень 2023 року 930 грн., квітень 2023 року 443, 1 грн., травень 2023 року 457, 87 грн., червень 2023 року 443, 1 грн., липень 2023 року 457, 87 грн., серпень 2023 року 457, 87 грн., вересень 2023 року 443, 1 грн., чим спричинено даному товариству матеріальну шкоду на вказані суми, а загалом на суму 5 402, 91 грн.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 і 2 ст.190 КК України, визнала повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаялась та пояснив, що дійсно вчинила вказані кримінальні правопорушення, про що щиро шкодує.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 і 2 ст.190 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує її дії за: ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та нетяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватої, її вік, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, а також відшкодування заподіяної шкоди.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення, ближче до їх нижчих меж, а саме за: ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу, ч.2 ст.190 КК України позбавлення волі на певний строк, після чого на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_3 обставин, загалом позитивних даних про її особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити дану обвинувачену від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, за вищенаведеного, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції останньої від суспільства.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 і 2 ст.190 КК України та призначити їй за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., в дохід держави;

ч.2 ст.190 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1