Справа №577/583/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/212/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/583/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2024 про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Конотопського РВП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

заявника - ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчої судді та зобов`язати уповноважену особу Конотопського РВП ГУНП в Сумській області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 31.01.2024, оскільки слідчий суддя не здійснює оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, КПК передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про вчинене правопорушення, йому не були роз`яснені права та обов`язки, а також не взяті до уваги його докази.

05.02.2024 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшла скарга ОСОБА_8 , в якій він просив зобов`язати уповноважену особу Конотопського РВП ГУНП в Сумській області внести відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146, 149, 353, 355, 356 КК, згідно його заяви від 31.01.2024 до ЄРДР.

Ухвалою слідчої судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2024 відмовлено ОСОБА_8 в задоволенні його скарги. Своє рішення слідча суддя суду першої інстанції умотивувала тим, що повідомлення заявника про притягнення працівників поліції до відповідальності за своїм змістом і суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних і достатніх даних про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею КК, тобто не містить сукупності обов`язкових ознак конкретного злочину.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчої судді, доводи заявника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчої судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 214 КПК, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. При цьому необхідно зауважити, що положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 2 КК, згідно якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Відповідно п. 2 п. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 (з наступними змінами), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

У свою чергу, підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Всупереч тверджень апеляційної скарги внесенню до ЄРДР підлягають відомості на підставі заяв чи повідомлень, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не будь-яких повідомлень про події чи обставини, в яких відсутня інформація, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається зі змісту скарги, 31.01.2024 ОСОБА_8 звернувся на лінію «102» Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про вчинення працівниками патрульної поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146, 149, 353, 355, 356 КК, але ці відомості до ЄРДР внесені не були на підставі ст. 214 КПК. При цьому заява ОСОБА_8 від 31.01.2024 не містить об`єктивних даних та достатніх обставин, які б вказували на наявність ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146, 149, 353, 355, 356 КК, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчої судді суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_8 , оскільки рішення судді є обґрунтованими та вмотивованими.

Оскаржувана ухвала слідчої судді є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого це рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчої судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2024 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4