Справа № 638/8520/24
Провадження № 1-кп/638/1526/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 25 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Ізюмського району, Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, має інвалідність 3 групи,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

22 лютого 2022 року президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині президент РФ оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗСРФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом президента РФ незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи ЗСРФ та федеральну службу військ національної гвардії РФ.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗСРФ, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗСРФ; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, представниками збройних сил та інших державних органів РФ створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема на території Ізюмського району Харківської області.

Під час досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил РФ та окупації території Ізюмського району Харківської області, тобто після 24.02.2022, у ОСОБА_3 виник злочинний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором РФ, а також добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою, ОСОБА_3 з червня 2022 року по жовтень 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на окупованій військовослужбовцями РФ території Ізюмського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надав згоду представникам окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області на призначення його на посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, а саме на посаду: «помощника начальника (с.Чернещина) Боровского территориального управления временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», відповідно до наказу №17 від 20.06.2022 та трудового договору б/н від 23.06.2022 укладеного між представником незаконно створеної на території Ізюмського району окупаційної адміністрації - так званим «и.о. главы временной гражданской администрации Изюмського района Харьковской области» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Перебуваючи на посаді «помощника начальника (с.Чернещина) Боровского территориального управления временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» ОСОБА_3 з червня 2022 року по вересень 2022 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, продовжуючи реалізацію свого злочинного протиправного умислу забезпечував діяльність на території Чернещинського старостинського округу Ізюмського району Харківської області незаконно створеного окупаційними силами РФ органу влади - «Боровского ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области», а саме: сприяв мешканцям сіл у підготовці документів, що подавались ними до незаконного органу влади, проводив приймання від окупаційної влади продуктів харчування у якості гуманітарної допомоги та грошових коштів для місцевого населення та здійснював їх розподіл, а також приймав участь у нарадах, які проводились незаконно створеними органами окупаційної адміністрації.

Судом встановлено, що відповідно до положень частини другої статті 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та ОСОБА_3 подав заяву про роз`яснення йому вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

При цьому до обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до частини третьої статті 382 КПК України, суд не вбачає, у зв`язку з чим суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень частини другої статті 382 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше несудимий, офіційно не працює, одружений, осіб на утриманні не має, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, має інвалідність 3 групи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України з конфіскацією майна, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 5, 349, 373-374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вирок може бути оскаржений, за винятком підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня отримання засудженим копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1