КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3874/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з його доповненнями на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та продовжено йому строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування до 06 липня 2024 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу разом з доповненнями, в якій просить скасувати цю ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що стороною обвинувачення не зібрано жодних належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому, вважає, що вручена йому підозра є необґрунтованою.

Наголошує на тому, що він не створював жодних злочинних організацій чи спільнот для вчинення злочину, не погоджувався на участь у будь-яких злочинних організаціях чи спільнотах і не має відношення до вчинення цього злочину, та що органами, що здійснюють досудове розслідування не надано жодних доказів заподіяння ним будь-якої шкоди, в тому числі й шкоди обороноздатності, міжнародним відносинам України тощо.

Також, апелянт вказує про неналежність та недопустимість доказів, а саме проведеної у даному провадженні експертизи, з підстав неналежної кваліфікації та упередженості експерта, та не врахування експертом інформаційних джерел, які стосуються предмета досліджень.

На думку підозрюваного, факт бездоганного виконання ним покладених на нього обов`язків в інших кримінальних провадженнях повністю спростовує аргументи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002261 від 24.11.2020 за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України.

13.11.2023 прокурором у порядку ст. ст. 278, 481 КПК України, за дорученням Генерального прокурора, ОСОБА_7 , було вручено письмове повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, створеній з метою вчинення особливо тяжкого злочину, та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції закону № 2341-III від 05.04.2001), а також у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2023 у справі №757/51871/23-к до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, тобто до 12.01.2024 включно.

Постановою Генерального прокурора від 05.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002261 від 24.11.2020 за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 13.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.01.2024 у справі №757/913/24-к продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 13.02.2024 включно.

У подальшому, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.02.2024 (справа № 757/5545/24-к) строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002261 від 24.11.2020 продовжено до шести місяців, тобто до 13.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.02.2024 у справі №757/6345/24-к продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 08.04.2024 включно.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.04.2024 у справі №757/14525/24-к продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 13.05.2024 включно.

Після цього, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29.04.2024 (справа № 757/18539/24-к) строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002261 від 24.11.2020 продовжено до десяти місяців, тобто до 13.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.05.2024 у справі №757/20733/24-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування до 06.07.2024 включно.

Слідчий суддя виходив з того, що слідчим належним чином доведено, що заявлені ризики не зменшилися, а обставини, які перешкоджали завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали є поважними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегії суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України, що зроблений слідчим суддею з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено необхідність провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів вважає, що таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не створював жодних злочинних організацій чи спільнот для вчинення злочину, не погоджувався на участь у будь-яких злочинних організаціях чи спільнотах та не має відношення до вчинення цього злочину, та що органами, що здійснюють досудове розслідування не надано жодних належних доказів заподіяння ним будь-якої шкоди, в тому числі й шкоди обороноздатності, міжнародним відносинам України, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду справи судом по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту розгляду справи в суді, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих йому злочинів, зміст підозри та положення п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні належним чином доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 бездоганно виконував покладені на нього обов`язки в інших кримінальних провадженнях, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику його переховування на наступних етапах досудового розслідування.

Наведені в апеляційній скарзі відомості про особу підозрюваного, а саме що раніше ОСОБА_7 не судимий, позитивно характеризується як народний депутат України, є волонтером, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні, не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховування або спотворення речей і документів, незаконного впливу на свідків та інших, на день апеляційного розгляду клопотання втратили б свою актуальність.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями, висновків слідчого судді не спростовують, оскільки не містять відомостей про обставини, які не враховано слідчим суддею під час вирішення питання про продовження тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з його доповненнями залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________

ОСОБА_2 Судді: ОСОБА_3____________ ОСОБА_4____________