В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 28.08.2023, відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Бар Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючої заступником директора з навчально-виховної роботи, учителькою англійської мови Івановецької гімназії з дошкільним підрозділом Барської міської ради та за сумісництвом в ТОВ «ПФАНЕР АГРО» перекладачем, з вищою освітою, розлученої, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

також за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

27.08.2023 приблизно о 22:00 ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Toyota Auris», держаний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т-0218 на відрізку «Лука-Барська - Біликівці - Ямпіль», поблизу повороту до с. Слобода-Межирівська Жмеринського району Вінницької області, зі сторони м. Вінниці в напрямку м. Бар, в темну пору доби, не вибрала безпечну швидкість керованого нею транспортного засобу, не врахувала дорожньої обстановки, здійснила виїзд на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку у своїй смузі руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 92 від 03.10.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому правої колінної чашечки зі зміщенням фрагментів та крововиливом в суглобову щілину, а також рубцюючої рани та садна на лівій руці, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Окрім того, пасажир автомобіля «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 93 від 03.10.2023, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого, подвійного, уламкового перелому правої малогомілкової кістки в нижній третині із кутовим зміщенням, а також саден на лівій руці та нозі, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-23/18737-ІТ від 26.10.2023: «У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «Toyota Auris», держаний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору стоять в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, водій ОСОБА_3 порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 визнається судом винуватою у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ІІІ. Позиція обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила, що вину у вчиненому визнає в повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому. Вказала, що 27.08.2023 приблизно о 21 годині, вона разом з донькою, подругою та сином їхала з м. Вінниці до м. Бар на автомобілі «Toyota Auris», під її керуванням зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Неочікувано для себе, виїхавши на зустрічну смугу руху, вона здійснила зіткнення з автомобілем «ВАЗ», який рухався в протилежному напрямку, намагаючись уникнути зіткнення вона спробувала повернутись на свою смугу руху, проте уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем не змогла. В результаті ДТП вона отримала ушкодження у вигляді струсу головного мозку та ушкодження голови. Пасажири отримали ушкодження у вигляді синців. Цивільний позов потерпілих у вигляді заявленої до відшкодування моральної шкоди вона визнає частково, за огляду на її фінансові можливості спроможна виплатити 35000 грн ОСОБА_6 та 15000 грн ОСОБА_7 Пропонувала їм під час досудового розслідування виплатити 50000 грн, однак вони відмовилися.

ІV. Позиція потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 27.08.2023 приблизно о 22:00 він разом з дружиною ОСОБА_7 , сином та ще двома пасажирами рухався на автомобілі «ВАЗ» з с. Гайове в напрямку м. Вінниці, зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Через деякий час він побачив автомобіль «Toyota», який рухався в зустрічному напрямку, проте раптово даний автомобіль виїхав на його смугу руху, у зв`язку з чим задля уникнення аварії він почав знижувати швидкість, проте через декілька секунд відчув удар в його автомобіль, який прийшовся в лівий передній бік. Після ДТП він знаходився в свідомості, отримав тілесні ушкодження у вигляді осколкового поранення руки та травму ноги. Вказав, що внаслідок ДТП змінився його звичний спосіб життя, адже отримавши дані ушкодження він тривалий час не міг працювати за свої попереднім місцем роботи водієм, а тому був змушений виконувати іншу низькооплачувану роботу, він не міг повноцінно поратись по господарству та виконувати фізично роботу. Вказав, що цивільний позов підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Підтвердив що обвинувачена пропонувала йому та дружині кошти в сумі 50 000 грн за завдану нею шкоду, проте вони відмовились, адже на їх думку дана сума є неспівмірною із завданими обвинуваченою збитками.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 27.08.2023 приблизно о 22:00 вона разом з чоловіком ОСОБА_6 на автомобілі «ВАЗ» поверталась з с. Гайове Барського району, де живуть батьки, додому в с. Михайлівка. Вона сиділа в автомобілі на передньому пасажирському сидінні. Дорога була не освітлена та з численними вибоїнами. Рухаючись в напрямку с. Михайлівка вона помітила автомобіль, який рухався навпроти по їх смузі руху, а через деякий час відчула, що чоловік ОСОБА_6 різко знижує швидкість, після чого відчула удар, який прийшовся в ліву водійську частину автомобіля. Після удару вона була в свідомості, незнайомі люди їй допомогли вийти, адже її сильно боліла нога. В результаті ДТП вона не могла повноцінно здійснювати догляд за домашнім господарством, а тому їй допомагали сторонні люди. Син ОСОБА_9 отримав психологічну травму в результаті ДТП, адже також перебував з ними в авто, дитина не могла нормально спати, в зв`язку з чим вони змушені були звернутись до психолога. Аналогічно змінився її психологічний стан, вона й досі боїться пересуватись за допомогою автомобіля. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину, за обставин встановлених судом, підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами, які узгоджуються із показаннями обвинуваченої та потерпілих, а це:

- витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000430 від 28.08.2023, відповідно до якого 27.08.2023 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що неподалік с. Слобода-Межирівська, на автодорозі Т- 0218 Вінниця - Бар сталась ДТП між автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21036» та автомобілем марки «Toyota» моделі «Корола». Виїздом на місце СОГ встановлено, що водій автомобіля марки «Toyota» моделі «Auris», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись по автодорозі Т-0218 не впоралась із керуванням та здійснила виїзд на зарічну смугу, внаслідок чого допустила зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21063», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП «Барська ЦРЛ», пасажирка авто «Toyota» моделі «Auris» ОСОБА_10 госпіталізована не була. Водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляд закритого перелому наколінника праворуч, відкритої рани лівої ноги, відкритої рани лівого передпліччя, забій правого гомілково-ступневого суглобу - від госпіталізації відмовився. Крім того, пасажири автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також отримали тілесні ушкодження - від госпіталізації відмовились (Т.2 а.с.1-2);

- протоколом огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2023 з додатками: схемою ДТП та фототаблицею. Як вбачається із змісту протоколу, 27.08.2023 з 22:20 до 01:20 28.08.2023, проведено огляд автодороги Т-0218 та встановлено розташування транспортних засобів модної «ВАЗ» моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Toyota» моделі «Auris», державний номерний знак НОМЕР_1 . На час огляду автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» розташований в смузі руху в напрямку м. Вінниця. Автомобіль марки «Toyota» моделі «Auris» розташований перпендикулярно проїзної частини та знаходиться в кюветі за межами проїжджої частини по праву сторону за напрямом руху до м. Бар. Автомобіль «ВАЗ» має пошкодження та деформацію передньої частини транспортного засобу. Автомобіль «Toyota» має пошкодження лівої бічної частини транспортного засобу. В протоколі зафіксовано сліди шин на проїжджій частині, відображено це на схемі ДТП (Т.2 а.с.3-21);

- висновком експерта №92 від 03.10.2023, згідно якого за наслідками проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено закритий багато уламковий перелом правої колінної чашечки зі зміщенням фрагментів та крововиливом в суглобову щілину, а також рубцююча рана та садно на лівій руці, що виникли при співударі з тупими предметами, якими могли бути виступаючі предмети салону автомобіля, тобто при умові дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 27.08.2023 будучи водієм автомобіля. Оскільки перелом правої колінної чашечки у ОСОБА_6 тягне за собою тривалий (понад 21 доби) розлад здоров`я, тому виявлені ушкодження у нього належить до ушкоджень середньої тяжкості (Т.2 а.с.25);

- висновком експерта №93 від 03.10.2023, згідно якого за наслідками проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 виявлено закритий, подвійний уламковий перелом правої мало-гомілкової кістки в нижній третині із кутовим зміщенням, а також садна на лівій руці та нозі, що виникли при співударі з тупими предметами, якими могли бути виступаючі предмети салону автомобіля, тобто при умові дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.08.2023 будучи пасажиром автомобіля. Оскільки перелом мало-гомілкової кістки у ОСОБА_7 тягне за собою тривалий (понад 21 доби) розлад здоров`я, тому виявлені ушкодження у неї належить до ушкоджень середньої тяжкості (Т.2 а.с.26);

- висновком експерта від 11.09.2023 № СЕ-19/102-23/15470- ІТ, відповідно до якого на момент експертного огляду гальмівна система, рульове керування автомобіля марки «Toyota» моделі «Auris», н.з. НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля «Toyota» на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено (Т.2 а.с.34-38);

- висновком експерта від 25.09.2023 № СЕ-19/102-23/16784-ІТ, відповідно до якого в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Toyota» моделі «Auris», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху, а разі руху зі швидкістю 90 км/год ще і п.12.6 (ґ) Правил дорожнього руху. В заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ» моделі «21063», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалась, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження, можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_3 з технічної точки зору, забезпечувалась відповідністю її дій вимогам п.12.1. Правил дорожнього руху, при умові постійного контролю за рухом даного автомобіля. В заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження, в діях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху. Дати відповідь на другу частину питання, чи перебувають дані невідповідності в причинному зв`язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди не видається за можливе, по причинах в казаній в дослідницькій часині (Т.2 а.с.53-58);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2023 та план-схемою доданою до нього, відповідно до якого на автодорозі Т-0218 неподалік с. Слобода-Межирівська Жмеринського району, без опадів, в темну пору доби, під час проведення слідчого експерименту водій ОСОБА_6 на місці розказав та показав про обставини за яких сталась ДТП 27.08.2023, зокрема як на його зустрічну смугу руху виїхав транспортний засіб «Toyota» Auris» (Т.2 а.с.59-61);

- висновком експерта від 26.10.2023 № СЕ-19/102-23/18737-ІТ, відповідно до якого в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Toyota» моделі «Auris», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.12.1,12.2 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ» моделі «21063», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.12.2.,12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалась, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження, можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_3 , з технічної точки зору, забезпечувалась відповідністю її дій вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, при умові постійного контролю за рухом автомобіля. В ситуації, яка склалась, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження, водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_6 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Toyota» шляхом термінового гальмування зупинитися раніше ніж місце його зупинки буде досягнуте автомобілем «Toyota», тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження, в діях водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах, які зазначені в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження, в діях водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку із виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (Т.2 а.с.64-70).

Про дослідження інших доказів сторонами судового провадження не заявлялося.

Дотримуючись принципу, передбаченого ст. 22 КПК України, дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вищезазначені докази відповідно до вимог статті 94 КПК України, суд визнає зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності - достатніми, для обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні нею злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України за обставин встановлених судом.

VІI. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують її покарання, судом не встановлено.

VIIІ. Мотиви призначення покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винною обвинувачена, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочини. Крім того суд враховує і той факт, що дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень скоєних по необережності.

Щодо особи обвинуваченої, ОСОБА_3 є громадянкою України, проживає в АДРЕСА_1 , виховує двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характерезується позитивно. Працює заступником директора з навчально-виховної роботи, учителькою англійської мови Івановецької гімназії з дошкільним підрозділом Барської міської ради та за сумісництвом в ТОВ «ПФАНЕР АГРО» перекладачем, за обома місцями роботи характеризується позитивно. У лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває та за лікуванням не зверталась. Раніше не судима (Т.2 а.с.39-50).

Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського РВ з питань пробації, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, її виправлення без ізоляції від суспільства можливе (Т.1 а.с.36-37).

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили призначити обвинувачені ОСОБА_13 найсуворіше покарання, оскільки вона їм шкоду не відшкодувала, вибачення не просила, на їх думку віднеслася до їх проблем (спричинених їм наслідків ДТП) зневажливо.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ч. ч. 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Також, при призначенні покарання, суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 справа №702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також, при призначенні покарання, суд враховує висновки, які викладені у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.03.2023 справа №404/7774/21, санкція ч. 1 ст. 286 КК встановлює, що покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим додатковим покаранням щодо призначення будь-якого з альтернативних основних покарань, зазначених у ній.

Отже суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а тому суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_3 покарання у виді виправних робіт в межах санкції інкримінованої статті з позбавленням права керувати транспортними засобами. Оскільки, на думку суду, за встановлених обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим, адже застосуванням більш м`якшого покарання не бути досягнуто його основної мети, для призначення більш суворішого покарання, підстави відсутні.

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_14 про можливість застосування до обвинуваченої покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`якшого, ніж передбачено законом (без позбавлення права керувати транспортними засобами), оскільки підстави, передбачені ч. 1 ст. 69 КК України для цього відсутні. Крім того, призначення покарання за ч. 1 ст. 286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами не буде відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. Застосування покарання до обвинуваченого із ст. 69 КК України при таких обставинах справи, в очах суспільства, в зв`язку з значним посиленням відповідальності за такі злочини через їх збільшення, буде викликати обґрунтовані сумніви у законності такого рішення та підривати довіру до такого суду.

ІХ. Вирішення судом цивільного позову.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми КПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, у кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 заявлено цивільний позовом до обвинуваченої ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідно до якого просив стягнути:

- з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь потерпілого ОСОБА_6 , 16870,44 грн матеріальної школи та 843,52 грн моральної шкоди;

- з обвинуваченої ОСОБА_3 250000 грн моральної шкоди;

- з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн;

- з обвинуваченої ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі в розмірі 7500 грн.

В судовому засіданні 20.05.2024 позивач та його представник, з урахуванням поданого ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відзиву, зменшили позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди з 16870,44 грн до 15128,44 грн та, відповідно, моральну шкоду з 843,50 грн до 756,42 грн;

Також представником потерпілої ОСОБА_7 . ОСОБА_8 заявлено цивільний позовом до обвинуваченої ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідно до якого просив стягнути:

- з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь потерпілої ОСОБА_7 2461,15 грн заподіяної матеріальної шкоди та 123,05 грн моральної шкоди;

- з обвинуваченої ОСОБА_3 100000 грн моральної шкоди;

- з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

- з обвинуваченої ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі в розмірі 7500 грн.

Обґрунтування цивільного позову.

В результаті ДТП, яка сталась з вини відповідача ОСОБА_3 джерелом підвищеної небезпеки, позивачами були отримані середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили нестерпний біль і страждання. Внаслідок отриманих ушкоджень у позивачів змінився нормальний ритм життя.

Позивач ОСОБА_6 внаслідок ДТП до даного часу не має можливості рухатись самостійно, без сторонньої допомоги або за допомогою милиць, що значно обмежило його фізичні можливості фізично працювати по господарству та втілити в реальність план по будівництву власного будинку. Крім того, він фактично втратив єдиний засіб для пересування - автомобіль.

В свою чергу позивач ОСОБА_7 внаслідок отриманих травм була прикута до ліжка. Не мала можливості обслуговувати домашнє господарство, адже проживає у сільській місцевості та доглядати 4 річного сина, який також на момент ДТП перебував в салоні автомобіля та переніс вагомий нервовий стрес, у зв`язку з чим позивачі були змушені звернутись до лікаря. Також ОСОБА_7 внаслідок ДТП отримала психічну боязнь перебувати та їздити на автомобілі. Ураховуючи вказане у позивачів, внаслідок отриманих травм в результатів ДТП, змінився нормальний ритм життя, фактично вони змушені були пристосовуватись до фізичних змін, зокрема неможливості вільно пересуватись без сторонньої допомоги.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 не надавала та не надає позивам жодної матеріальної допомоги.

Крім того, внаслідок отриманих травм та лікування потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вимушені понести витрати на придбання ліків, медичних препаратів, реабілітаційне лікування, яке продовжується і до нині.

Після вчинення ДТП потерпілих було доставлено до КНП «Жмеринська ЦРЛ», де після надання медичної допомоги було визначено отримані ними травми. Протягом трьох місяців після ДТП позивачі перебували під постійним наглядом лікарів. Позивачі були змушені проводити відповідні дослідження в м. Вінниця, що призвело до додаткових моральних, фізичних та матеріальних навантажень, необхідність у наймі водія та заправки транспортного засобу з метою прибуття до лікарень, що здійснено позивачем ОСОБА_6 , також ним було відвіданого слідчого за викликом. Також позивачами було придбано медикаменти та медичні препарати згідно призначення лікарів.

Кримінальним провадженням встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» () згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія НОМЕР_3 , який був діючим станом на дату ДТП (27.08.2023), ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 160000 грн, за шкоду заподіяну здоров`ю 320000 грн. Тому ДТП було вчинено забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_3 , яка керувала ним на законних підставах, отже обов`язок відшкодування позивачам збитків пов`язаних із затратами на лікуванні підлягає стягненню за рахунок ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем ОСОБА_6 було подано відповідну заяву з доданими документами на отримання страхового відшкодування через зазначену на сайті страхової компанії електронну пошту 06.02.2024, зареєструвавши страхову справу за №115021.

В обґрунтування цивільного позову представник потерпілих надав: копії медичних документів та фіскальних чеків понесених витрат на медичні препарати та паливо (Т.1 а.с.128-163).

Відзив на позов.

Відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подало до суду відзив на позов, відповідно до якого просило відмовити у задоволенні цивільного позову виходячи з того, що наразі цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не настала, оскільки відсутнє рішення про визнання останньої винною у вчиненні ДТП, потерпілі, всупереч встановленому законом порядку не зверталися до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП, заявою про страхове відшкодування чи будь-якими іншими документами, понесенні витрати на лікування потерпілих повністю не підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я.Крім того, розміри моральної та матеріальної шкоди є непідтвердженими та необґрунтованими, моральна шкода є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої цивільному позивачу шкоди.

Позиція суду щодо вирішення цивільного позову заявлено до ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-ІV).

Відповідно до статей 1194, 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Між потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 виникли деліктні зобов`язання через завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-ІV порядку.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota» моделі «Auris», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був діючий станом на дату ДТП, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн, за шкоду заподіяну здоров`ю 320 000 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 23.1. ст. 23 цього Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст.24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування витратна лікування, суд бере до уваги як належні, допустимі та достовірні докази виписку з історії хвороби потерпілих, рахунки, квитанції, фіскальні чеки на оплату лікарських препаратів та проведення обстеження. У відповідності до положень ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які мають свідчення про обставини,що мають значення для справи, для вирішення спору. В даному разі для вирішення спору необхідні товарні фіскальні чеки, квитанції якими підтверджується, що саме придбані ці ліки для лікування та їх вартість. Надані до суду представником потерпілих документи повністю підтверджують факт здійснення матеріальних витратна лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 15128,44 грн, потерпілої ОСОБА_7 на суму 2461,15 грн.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що в результаті ДТП потерпілим була завдана моральна шкода, яка полягала у втраті звичайного способу життя, погіршення працездатності, зневірі у власному фізичному, психічному та фінансовому благополуччі.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_6 становить 15128,44 грн, ОСОБА_7 2461,15 грн, тому з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 756,42 грн, на користь потерпілої ОСОБА_15 у розмірі 123,05 грн.

Доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відсутність цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки даним вироком суд визнав останню винною у вчиненні ДТП.

Крім того, доводи представника страхової компанії відносно того, що потерпілі, всупереч встановленому законом порядку не зверталися до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП, заявою про страхове відшкодування чи будь-якими іншими документами також є необґрунтованими, оскільки згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, не є обов`язковим.

Позиція суду щодо вирішення цивільного позову заявлено до ОСОБА_3

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. 1 та п. 1-3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Слід зазначити, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно були спричинені моральні страждання з приводу спричиненої шкоди їх здоров`ю, пошкодження належного їй майна, та наслідків у зв`язку з цим (душевні страждання, порушення звичного способу життя, витрат на відновлення у зв`язку з ДТП). Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача ОСОБА_3 заподіяло позивачам моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені ними вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 250000 грн (на ОСОБА_6 ) та 100000 грн (на ОСОБА_7 ). оцінені ними суб`єктивно, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх у розмірі 150 000 грн (на ОСОБА_6 ) та 50000 грн (на ОСОБА_7 ), виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також з обвинуваченої ОСОБА_16 підлягають стягненню витрати, понесені потерпілими на правничу допомогу у розмірі 7500 грн на користь ОСОБА_6 та 7500 грн на користь ОСОБА_7 ; з цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягають стягненню витрати, понесені потерпілими на правничу допомогу у розмірі 2500 грн на користь ОСОБА_6 та 2500 грн на користь ОСОБА_7 , які підтверджені Договором про надання правничої допомоги від 01.09.2023, додатковою угодою, актом прийому - передачі виконаних робіт, детальним розрахунком наданих послуг та квитанціями до прибуткового касового ордеру про оплату вартості правової допомоги в розмірі 10 000 грн кожним з потерпілих. Дані витрати є спів мірними із складністю справи.

Х.Рішення щодо речових доказів.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, скасувавши заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 30.08.2023 (Т.2 а.с. 23-24).

ХІ.Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути документально підстережені процесуальні витрати на залучення експерта (висновок № СЕ -19/102-23/15470-ІТ від 11.09.2023, висновок експерта № СЕ-19/102-23/15468-ІТ від 08.09.2023, висновок №СЕ-19/102-23/16784-ІТ від 25.09.2023 та № СЕ-19/102-23/18737- ІТ від 26.10.2023) в розмірі 6214 грн. (Т.2 а.с.28, 33, 52, 63).

ХІІ.Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України, Суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з відрахуванням щомісячно 15 відсотків із суми заробітку в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Строк покарання відраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «СК» Євроінс Україна» на користь ОСОБА_6 15128,44 грн матеріальної шкоди, 756,42 грн моральної шкоди, 2500 грн судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000 грн моральної шкоди та 7500 грн судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ПрАТ «СК» Євроінс Україна» на користь ОСОБА_7 , 1601,85 грн матеріальної школи, 123,05 грн моральної шкоди, 2500 грн судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 50 000 грн моральної шкоди та 7500 грн судових витрат на правничу допомогу.

Заходи забезпечення застосовані ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.08.2023 у виді накладення арешту на речові докази - скасувати.

Речові докази: транспортний засіб марки «Тоуota» моделі «Аuris» н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Жмеринського РВП повернути володільцю - ОСОБА_3 .

Транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21063», н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Жмеринського РВП повернути володільцю - ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 6214 грн.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1