ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3266/24

Провадження № 11-сс/4820/221/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 08 травня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року задоволено клопотання начальника ВРЗЗС СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000610 від 08 травня 2024 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красилів Хмельницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , старшого солдата, механіка-водія військової частини НОМЕР_2 , не має судимостей,

та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 151 400 грн 00 коп.

У випадку внесення ОСОБА_7 застави, постановлено вважати обраним підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місце роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, крім участі у слідчих (процесуальних ) діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали постановлено рахувати до 08 липня 2024 року включно.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Під час його постановлення допущено неповноту судового розгляду та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, наголошував на тому, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

На думку захисника, за віком, станом здоров`я, стійкістю соціальних зв`язків, майновим, трудовим, соціальним, репутаційним становищем, особистісними характеристиками та відношенням до даного кримінального провадження ОСОБА_7 не схильний ухилятися від слідства, тому йому можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого, зазначав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги статей 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання на АДРЕСА_1 , з метою незаконного збуту, за попередньою змовою із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, вирішив умисно незаконно придбати особливо небезпечну психотропну речовину PVP та в подальшому збути методом «закладок», який полягав у тому, що останній ховав пакети із вказаною особливо небезпечною психотропною речовиною під різними предметами на місцевості, після чого за допомогою мобільного телефону, який перебував у його власності, мав намір фіксувати місцезнаходження вищевказаної особливо небезпечної психотропної речовини та пересилати інформацію з координатами її знаходження невстановленій на даний час досудовим розслідуванням особі.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, 03 травня 2024 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось), перебуваючи за адресою місця проживання по АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, за допомогою мобільного застосунку «Telegram» домовився із вказаною особою в чат боті «Лідер» про придбання у неї особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з метою її подальшого незаконного збуту описаним методом.

06 травня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та подальше зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_7 , перебуваючи на АДРЕСА_2 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, речовини і прекурсори», згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках у порядку, що встановлюється нормативно - правовими актами Кабінету Міністрів України, діючи умисно та за попередньою змовою із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів та з метою подальшого незаконного збуту, умисно, шляхом отримання від невстановленої в ході досудового розслідування особи поштового відправлення у відділенні №11 ТзОВ «Нова Пошта», достовірно знаючи про вміст упакування, незаконно придбав з метою збуту кристалічну порошкоподібну речовину, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальною масою 2,37735г., обіг якої згідно Списку №2 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року, заборонено та розмір якої становить величину великих розмірів, зазначених у Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 1 серпня 2000 року.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним умислом, ОСОБА_7 переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 попередньо отримане пакування із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини PVP, де діючи за попередньою змовою із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, порушуючи вимоги вказаного законодавства щодо правового режиму обігу психотропних речовин в Україні, з корисливих мотивів та з метою подальшого незаконного збуту, умисно, незаконно, зберігав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальною масою 2,37735 г, обіг якої заборонено та розмір якої становить величину між верхньою межею невеликих і нижньою межею великих розмірів, яку розфасував на сім окремих згортків скотчованих ізоляційною стрічною синього кольору, до 16 год 08 травня 2024 року.

Надалі, реалізовуючи свій злочинний намір на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою її подальшого збуту, ОСОБА_7 08 травня 2024 року уперіод часу з 16год 00 хв по 17 год 10 хв, попередньо забравши у місці свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою із невстановленою на даний час особою та переслідуючи корисливий мотив, порушуючи вимоги вказаного законодавства щодо правового режиму обігу психотропних речовин в Україні, утримуючи при собі, з метою подальшого збуту методом «закладок», умисно, незаконно зберігав у наплічній сумці сім полімерних пакетиків, обмотаних ізоляційною стрічкою синього кольору, із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 2,37735 г, до 17 год 10 хв 08 травня 2024 року моменту затриманнята подальшого вилучення працівниками Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області в порядку ст.208 КПК України на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_3 .

Апеляційним судом установлено, що відповідно до положень ст.214 КПК України 08 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

08 травня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

09 травня 2024 року ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Підозра ОСОБА_7 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_7 , під час якого в ході особистого обшуку останнього виявлено та вилучено сім полімерних пакетиків у наплічній сумці, обмотаних ізоляційною стрічкою синього кольору із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 2,37735 г; протоколом проведення слідчого експерименту від 08 травня 2024 року за участю підозрюваного, в ході якого останній відтворив на місці події обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а також вказав на місце неподалік АДРЕСА_3 , де він методом «Закладок» планував збути особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , який підтвердив факт незаконного придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин; висновком експерта від 09 травня 2024 року, згідно якого надана на експертизу речовина, вилучена в ході особистого обшуку ОСОБА_7 під час затримання, містить у своєму складі особливо небезпечну речовину PVP, обіг якої заборонено масою 2,37735 г.

На час розгляду клопотання дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, предметом чого були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Застосування запобіжних заходів не повинно розцінюватися як покарання, а вважається тільки певними обмеженнями особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи клопотання та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя місцевого суду вважав обґрунтованою і доведеною ту обставину, що саме такий запобіжний захід тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Так, на думку слідчого судді місцевого суду, обрання запобіжного заходу необхідно з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення відповідальності та покарання з огляду на покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у виді безальтернативного позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, у період дії в Україні воєнного стану вчинив тяжкий умисний корисливий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, які руйнують здоров`я молоді, сім`ї та інші передбаченні Конституцією України цінності держави.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що наявні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді місцевого суду погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин вбачається наявність визначених ст.177 КПК України ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вони дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Ураховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду вмотивовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Урахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку, про не можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, на що є посилання у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У даному випадку стороною обвинувачення є доведеним, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Висновок колегії суддів щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зроблений з врахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, стану здоров`я та з огляду на те, що органом досудового розслідування на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не спростовують висновки слідчого судді місцевого суду.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повною мірою відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Колегія суддів належним чином ураховує усі обставини провадження, об`єктивно оцінює особу підозрюваного, соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не доведено стороною захисту того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти наявним ризикам.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для задоволення вимог цієї скарги.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Із урахуванням обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може вчинити дії вище зазначеного характеру, виникає необхідність у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду повною мірою відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, не вбачає підстави для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 липня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3