Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1961/23
Провадження №: 1-кп/332/61/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райське Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні власних дітей не має, виховує сина дружини, інваліда ІІІ групи, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 17 ОСОБА_10 призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_10 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Крім того встановлено, що на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу ОСОБА_8 у військовому званні «старший сержант».

Відповідно до вимог ст. 7, 8, 31, 112-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що у військових частинах та підрозділах керують їх командири, безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців, головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти. На підставі викладеного головний сержант 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 був начальником відносно старшого сержанта ОСОБА_8 .

Згідно з указом Президента України ОСОБА_13 № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України), головний сержант ОСОБА_10 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу.

Відповідно до ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_10 , діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так, 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме домоволодінні, розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку. Головний сержант ОСОБА_10 , будучи невдоволеним тим, що його підлеглий старший сержант ОСОБА_8 зробив йому зауваження, з метою ствердження свого авторитету серед підлеглих, вирішив вчинити вбивство ОСОБА_8 .

Після чого, 27 грудня 2022 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним діями старшого сержанта ОСОБА_8 , з метою встановлення свого авторитету та демонстрації своєї уявної переваги у військовому колективі відносно свого підлеглого за посадою ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, та бажаючи їх настання, у порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 123 Статуту, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого, а саме командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_8 .

Діючи з вищевказаною метою, головний сержант ОСОБА_10 взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_8 , висловив погрозу вбивства щодо останнього, після чого здійснив не менше 17 пострілів в ОСОБА_8 .

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_10 спричинив старшому сержанту ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого осколкового поранення м`яких тканин лівого плеча, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, з переломами 7-9 ребер та реберних хрящів зліва, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечно-ободової кишки та великого чепця, гемоперитонеум, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя.

Крім того, 27 грудня 2022 року, протягом дня головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме домоволодінні, розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_10 щодо порушення ним військової дисципліни. В результаті вказаних вище дій старшого сержанта ОСОБА_8 , у головного сержанта ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 , на підставі виниклих нестатутних відносин.

Після чого, 27 грудня 2022 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті старшого сержанта ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті старшого сержанта ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті нестатутних відносин взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_8 , висловив погрозу вбивством в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів у нього.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_10 спричинив старшому сержанту ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого осколкового поранення м`яких тканин лівого плеча, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, з переломами 7-9 ребер та реберних хрящів зліва, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечно-ободової кишки та великого чепця, гемоперитонеум, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя.

Тим самим головний сержант ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 5 ст. 426-1 КК України, що кваліфікується як застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

3.1 Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 , свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково. Суду пояснив, що із потерпілим у нього були інколи побутові суперечки, але ніколи не мав жодних намірів на будь-яке зло. 27 грудня 2022 року, після бойових завдань, він був у будинку, в якому вони відпочивали у селі Успенівка. У той день він хотів розслабитися та заснути, тому випивав алкоголь, що дозволялося. Що сталося увечері того ж дня не пам`ятає. Чув покази свідків, потерпілого. Якщо кажуть, що він підстрелив ОСОБА_14 , то значить, так і було. Він хотів вибачитися перед потерпілим, написав йому листа. Шкодує про те, що трапилось. Готовий понести покарання. Щодо того, що ОСОБА_15 було призначено його начальником перед тими подіями, то це так. Просив врахувати визнання вини та щире каяття, те, що зробив для України. На уточнюючі запитання відповідати відмовився.

3.2 Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він служив із головним сержантом ОСОБА_10 . У них часто бували суперечки через те, що ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями. Перший конфлікт був ще у ОСОБА_16 , ОСОБА_17 напився та почав стріляти по своїм же позиціям. Багато випадків було через п`янку. Він як не пив, то був нормальною людиною, виконував свої обов`язки сержанта. Він завжди не терпів, коли хтось зловживає спиртним, адже він воював ще з АТО, тому знає про наслідки. Згодом через всі ці події постало питання, щоб його призначили головним сержантом, але він відмовлявся, по документам його так і не провели.

У той день 27 грудня 2022 року ОСОБА_10 почав вживати спиртне з самого ранку. У них виник конфлікт. Він йому сказав: « ОСОБА_18 , у тебе є совість?». Він викинув ОСОБА_17 із хати через те, що останній вживав спиртне та палив у будинку. Після цього, він і ще декілька військових поїхали у Покровку покупатися та попрати речі, ОСОБА_17 залишився у будинку. Після того як вони повернулися, приблизно о 16:00-16:30, він зайшов у будинок і побачив ОСОБА_17 в такому самому або навіть у гіршому стані, ніж зранку. Він попросив ОСОБА_17 піти поспати. До ОСОБА_17 підійшов ОСОБА_19 та почав його заспокоювати, а сам він пішов відпочити, адже у нього розболілося серце. Він зайшов у кімнату, де завжди спав, але ліг в інший бік, заснути не зміг. До нього зайшов ОСОБА_17 спитав: «Як ти?», на що він сказав, щоб той пішов проспався. Через деякий час, коли вже було темно, зайшов у його кімнату ОСОБА_17 та сказав: «Молися…, тобі прийшов «кінець». Почув клацання та звук, схожий на той, коли переключають затвор, він відразу вскочив та наотмаш відмахнувся, пролунали постріли. У нього в руці ще був мобільний телефон, він кинув у ОСОБА_17 , попав чи не попав, не знає. Потім пішов вперед на нього. Наступним був постріл, який прийшовся йому під серце, потім нижче в районі живота, наступна ОСОБА_20 попала у плече. Він встиг схопити за дуло та відвести від себе кулемет. У нього навіть залишилися опіки на долоні. Потім пішли хаотичні постріли. Увесь цей час вони просувалися із кімнати, в якій він відпочивав, до кімнати ОСОБА_17 . Відстань невелика 2-2,5 метри. Потім він упав на ОСОБА_17 , його голова та частина тулуба були у кімнаті ОСОБА_17 , а ноги у коридорі. Ще пам`ятає, як кликав на допомогу. Пам`ятає, як ОСОБА_17 кричав: «Заберіть у мене автомат». Скільки взагалі було пострілів, він не знає. Потім хлопці відтягнули ОСОБА_17 , що далі було, не пам`ятає. Прийшов до тями вже у госпіталі. ОСОБА_10 пропонував йому 100000 грн виплачувати по 10 тисяч на місяць, але він знає, що ОСОБА_17 завжди бреше. Він йому так і не передав ні копійки. Просив призначити покарання по закону.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого. 27 грудня 2022 року вона практично увесь час була на зв`язку із чоловіком. У той день чоловік із побратимами поминали свого загиблого командира ОСОБА_22 . З їх розмови, наче, усе було в порядку. Ввечері, коли вони розмовляли, несподівано чоловік сказав, що зараз передзвонить та кинув слухавку. Через хвилин 5-10 вона набрала чоловіку, але ніхто не відповів. Вона багато разів намагалася додзвонитися чоловіку або хлопцям, їй ніхто не відповідав. У подальшому дізналась про події, проте без деталей. Їй сказали, що потерпілого відвезли у лікарню, йому надають допомогу, а чоловіка також відвезли.

Після того, як загинув командир взводу ОСОБА_22 , їй чоловік сказав, що когось призначили на його місце, але кого, вона не знає. Про те, які відносини були між ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , детально не знає. Знає, що ОСОБА_14 завжди принижував ОСОБА_17 через те, що думав, що ОСОБА_17 прикидається хворим. Насправді, ОСОБА_17 взагалі не повинні були брати в армію через велику кількість захворювань. За місяць до цієї події ОСОБА_17 отримав контузію.

Чоловіка може охарактеризувати як доброго, він завжди усім допомагав, все віддасть для інших. Алкоголь вживав, але знав міру, агресивно себе не поводив.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснив, що він був командиром 1 стрілецької роти з травня 2022 року по вересень 2023 року. ОСОБА_17 був головним сержантом взводу. Про події йому повідомив, скоріше за все, ОСОБА_24 . Коли він приїхав, на місці вже працювали медики, ОСОБА_14 надавали першу медичну допомогу, а ОСОБА_17 був знешкоджений, у нього забрали штатну зброю - кулемет. ОСОБА_17 нічого пояснити не міг, адже був у сильному алкогольному сп`янінні, потім його забрали співробітники ВСП.

Під час відпочинку військовослужбовці постійно тримають при собі зброю. Здавати зброю не мають право, адже мають бути постійно у бойовій готовності. Село Успенівка вважалося місцем ведення бойових дій.

У зв`язку із загибеллю командира взводу Безверхнього, командувати взводом мав ОСОБА_10 як головний сержант. Разом з тим, ним було прийняте рішення про тимчасове покладення обов`язків командира взводу на ОСОБА_14 , своє усне розпорядження він довів до відома особовому складу, зібравши всіх у бліндажі, про те, чи було це документально оформлено, не знає. Після призначення ОСОБА_14 пройшло небагато часу, можливо тиждень, або менше, проте це не було у день спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Безверхий неодноразово звертався до командування, щоб ОСОБА_17 звільнили з посади головного сержанта.

Про наявність між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 конфліктів він не знає. Скарг на ОСОБА_14 про те, що він застосовував нестатутні методи впливу, до нього не надходили.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснив, що він проходив службу в одному підрозділі з ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , однак він не був у них під порядкуванням. Коли вони ввечері повернулися із ОСОБА_26 , він пішов відпочивати. Він був у кімнаті із ОСОБА_27 . ОСОБА_14 також пішов до себе у кімнату, він того дня погано себе почував. Коли перебував у кімнаті, було вже приблизно 17 - 18 години, спочатку почув як ОСОБА_17 сказав: « ОСОБА_15 , ОСОБА_15 », ОСОБА_14 сказав: «Що», після почалися хлопки, пролунало приблизно 4 постріли. Потім ОСОБА_14 почав кричати. Почалася наступна серія пострілів - теж 4-5 пострілів. Він між серією пострілів вискочив у коридор та зайшов за кут, ОСОБА_27 трохи згодом вискочив у коридор. Коли була тиша та лише кричав ОСОБА_14 , ОСОБА_27 направив ліхтарик у бік кімнати ОСОБА_17 та він відразу заскочив у кімнату і схопив зброю. РПК був в руках у ОСОБА_17 та направлений в бік дверей, вниз. ОСОБА_15 лежав наполовину в кімнаті, наполовину в залі. Після того, як відібрав кулемет, можливо навіть, повалив ОСОБА_17 , Потім ОСОБА_27 підійшов до ОСОБА_17 , а він підійшов до ОСОБА_14 , подивився на його стан. Розрізав одежу, зрозумів, що нічого не зможе зробити, тому поїхав за медичною допомогою. ОСОБА_17 у той день був в алкогольному сп`янінні. Крім нього, ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_27 був ще ОСОБА_19 та ОСОБА_28 . Під час цих подій ОСОБА_19 та ОСОБА_28 були на вулиці.

Через зловживання алкоголем у ОСОБА_17 були конфлікти, через це він також інколи не виходив на позиції. У зв`язку із тим, що ОСОБА_17 не виконував своїх обов`язків як головний сержант взводу, командир взводу ОСОБА_22 писав рапорти керівництву.

ОСОБА_17 був формально старшим сержантом, але обов`язків не виконував. Після загибелі ОСОБА_29 командир роти ОСОБА_30 довів до відома, що виконувати обов`язки покійного буде ОСОБА_15 , тобто ОСОБА_14 . Офіційного шикування з цього приводу не було, там було вільне спілкування із ротним, всі та все розуміли. Щоб ОСОБА_14 до когось застосовував фізичну силу, погрози чи інші нестатутні відносини, особисто не бачив, але чув. У всіх періодично виникали якісь сварки.

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні пояснив, що він 27 грудня 2022 року близько 18 години до медичного пункту військової частини прийшов військовослужбовець та повідомив, що у приватному будинку в с. Успенівка, точну адресу не пам`ятає, відбулася стрілянина, є поранений, якому потрібна допомога. Відразу поїхали на місце пригоди. ОСОБА_14 лежав на підлозі, у нього було поранення лівого плеча, грудної клітини зліва та черевної порожнини зліва. Йому була надана перша медична допомога, потім потерпілий був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 не була надана перша допомога, то потерпілий міг померти. Про наявність опіків на руках у потерпілого не пам`ятає. Потерпілий був у стані шоку, він кричав, що йому боляче, обставин не пояснював. Він був сконцентрований на наданні допомоги.

Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснив, що станом на 27 грудня 2022 року він перебував на посаді начальника групи персоналу. Пояснив, що в разі, коли військовослужбовець вже перебуває на певній посаді і його призначають на керівну посаду, то командир підрозділу і даний військовослужбовець має звернутися із рапортом до керівництва, потім видається наказ по строковій службі. В разі призначення командиром взводу певного військовослужбовця, із рапортом на адресу командира в/ч звертається командир роти, після чого рапорт затверджують або ні. Після затвердження рапорту видається наказ по строковій службі. До винесення такого наказу не можна казати, що той або інший військовослужбовець виконує певні обов`язки. Тимчасове виконання обов`язків також оформлюється рапортом та наказом.

Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні пояснив, що в двадцятих числах грудня 2022 року вони відпочивали у будинку, розташованому у н.п. Успенівка. Зранку, приблизно о 9 годині він та інші військові - ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 поїхали покупатися та попрати речі. Додому повернулися вже ввечері. ОСОБА_17 лежав на своєму місці. Всі розійшлися по своїм кімнатам. Він ночував у кімнаті з ОСОБА_17 . Коли розклав свої речі у кімнаті, він вийшов на вулицю, на той час ОСОБА_17 лежав на дивані та розмовляв по телефону. Приблизно через 15-20 хвилин, як він вийшов на вулицю, почув постріли приблизно 1015 одиночних пострілів, можливо двома заходами. Криків або скандалів при цьому не чув. Через 20 - 30 секунд після закінчення пострілів забіг у дім. ОСОБА_17 та ОСОБА_14 лежали, ОСОБА_14 був поранений лежав на спині, він допоміг хлопцям забрати у ОСОБА_17 зброю (РПК) та гранату, потім його зв`язали.

Конфліктів між ОСОБА_14 та ОСОБА_17 та іншими військовослужбовцями він не помічав. РПК було лише у ОСОБА_17 . Сліди від пострілів були у кімнаті ОСОБА_17 , у залі та у кімнаті ОСОБА_14 . Після того, як все це трапилося, ОСОБА_17 нічого не пояснював. ОСОБА_17 був напідпитку.

ОСОБА_17 був головним сержантом взводу, у його підпорядкуванні був взвод із 16 осіб, але напередодні командир роти ОСОБА_30 замість командира взводу Безверхнього тимчасово призначив ОСОБА_14 виконуючим обов`язки командира взводу. Наказів, оформлених на папері він не бачив.

Свідок ОСОБА_34 у судовому засіданні пояснив, що 27 грудня 2022 року зранку вони вирішили поїхати покупатися та попрати речі. Приблизно о 17 годині повернулися в н.п. Успенівка, де базувалося місце ночівлі. ОСОБА_17 на той момент був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_19 був на вулиці, ОСОБА_28 був у будинку, він із ОСОБА_24 був у своїй кімнаті, ОСОБА_14 відпочивав у себе, ОСОБА_17 після того як посидів у кухні теж пішов до себе у кімнату. Кімнати ОСОБА_14 та ОСОБА_17 розташовані навпроти через залу, його та ОСОБА_24 кімната розташована далі від кімнати ОСОБА_14 . Приблизно о 18 годині 40 хвилин почув 7-8 пострілів, потім була невелика тиша, а потім ще 3-4, знов тиша, вони встигли вискочити у коридор і знов пролунали постріли. Після ОСОБА_14 покликав на допомогу. Він ввімкнув ліхтарика. Коли підійшов, то ОСОБА_17 і ОСОБА_14 вже лежали. ОСОБА_17 тримав кулемет, а ОСОБА_14 відводив ствол. ОСОБА_24 вихопив РПК. ОСОБА_17 зв`язали, при цьому він нічого не пояснював, він просто 10 хвилин мовчав, потім покурив, потім у нього був якийсь приступ. Він та ОСОБА_24 відвезли ОСОБА_17 для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Конфлікти між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 відбувалися через те, що ОСОБА_17 вживав алкоголь.

22 грудня помер взводний ОСОБА_22 . Замість Безверхнього взводом керував ОСОБА_14 , хоча по штатному розкладу головним сержантом був ОСОБА_17 . Взагалі, для оголошення наказів їх не збирали, тому що люди приходять і уходять.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні пояснив, що він проживав у будинку в н.п. Успенівка, точну адресу не пам`ятає, в кімнаті, що розташована праворуч від зали разом із ОСОБА_17 . Напроти них була кімната ОСОБА_14 . У кінці 2022 року, точну дату не пам`ятає, зранку між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 був якийсь конфлікт, але через що, не знає. Він увесь день порався по господарству, тому не знає, чи вживав у той день ОСОБА_17 спиртне, чи ні. Крім них більше нікого не було, тому що інші поїхали купатися та прати речі. Приблизно о 17 годині він дочекався поки прокинеться ОСОБА_17 , щоб не залишати хату без нагляду, на той момент все було нормально і він пішов теж покупатися. Про події, а саме про стрільбу йому повідомив ОСОБА_24 , який подзвонив та сказав, що у них у будинку щось трапилось, потрібно приїхати, потім подзвонив ОСОБА_27 . Коли повернувся, то ОСОБА_17 вже був зв`язаний, а ОСОБА_14 не було, його повезли до лікарні. Зброя РПК була зареєстрована лише за ОСОБА_17 .

Конфлікти між військовослужбовцями були на побутовому рівні. Коли вони служили в ОСОБА_36 , ОСОБА_17 виїжджав на позиції, до того, часто був вдома. На позиціях всі були тверезі.

У 2022 році його разом із ОСОБА_17 контузило, був прильот по їх позиції. За допомогою не зверталися.

У них командиром зводу був Безверхий. Після його смерті старшим був ОСОБА_14 . Ротний про це не казав, це само собою відбулося, самі вирішили. Просто ОСОБА_14 взяв на себе ці повноваження. Ротний про це теж знав, ніхто не був проти. Мало хто знав, що головним сержантом був ОСОБА_17 , всі думали, що головним сержантом був ОСОБА_14 . Коли він перевівся, ротний йому повідомив, що командиром взводу є Безверхий. Взводний один раз вишикував нас по відділенням та повідомив про те, хто є командирами відділень, а в паперовому вигляді всі ці накази він не бачив.

За зброю кожен особисто відповідав, там де спали, там і була зброя.

Свідком конфліктів через службові питання між Феленком та ОСОБА_14 , він не був, нічого сказати не може. Коли повернувся до будинку, він не пам`ятає. Від ОСОБА_17 був чутний запах алкоголю.

3.3 Під час судового засідання за клопотанням сторони обвинувачення були досліджені наступні письмові докази:

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000444 від 28.12.2022, де при короткому викладі обставин зазначено, що 27.12.2022 о 18.00 год. за місцем дислокації АДРЕСА_2 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 головний сержант ОСОБА_10 вчинив насильство щодо підлеглого ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив останньому поранення (т. 1 а.п. 38-39);

- Електронна реєстраційна карта заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, що надійшла на СТЛ Державного бюро розслідувань (ТУ ДБР) від 28.12.2022 (т. 1 а.п. 128);

- Повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальне правопорушення № 101/6604 від 28.12.2022, відповідно до якого в ході проведеної перевірки було попередньо встановлено необережне поводження зі зброєю військовослужбовцем військової служби за мобілізацію ВЧ НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_10 , внаслідок чого отримав поранення військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_8 (т.1 а.п. 130-131);

- Довідка № 1477 про поранення військовослужбовця Збройних Сил України внаслідок необережного поводження зі зброєю, обліковане у період з 00.00 27.12.22 до 00.00 28.12.22, відповідно до якої 27.12.22 о 18.00, перебуваючи в місті відпочинку головний сержант ОСОБА_37 в стані алкогольного сп`яніння без будь- яких пояснень взяв до рук закріплену за ним зброю 5,45 мм РПК -74 (серія НОМЕР_2 ) та почав здійснювати хаотичні постріли в стелю, стіни та підлогу. При спробі роззброїти головного сержанта ОСОБА_38 отримав вогнепальне кульове поранення плеча та черевної порожнини старший сержант ОСОБА_39 .

27.12.22 ОСОБА_8 встановлено остаточний діагноз: Поєднане вогнепальне не проникаюче поранення м`яких тканин лівого плеча, передньої грудної стінки, вогнепальне кульове проникаюче поранення черевної порожнини з евентрацією, гемоперитонеум, травматичний шок 1, 2 ст. Стан здоров`я тяжкий. Ознак алкогольного сп`яніння у військовослужбовця не виявлено.

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 за допомогою приладу «АЛКОТОН-М» головному сержанту ОСОБА_40 встановлено: «Алкогольне сп`яніння 2,25 проміле» (т. 1 а.п. 134);

- Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.12.2022 № 9113 ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 135);

- Висновок експерта № СЕ-19/108-22/15858-БЛ від 01.02.2023, згідно якого наданий на дослідження предмет, схожий на кулемет є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю - ручним кулеметом Калашникова (РПК-74), калібру 5,45х39 мм, заводський серійний номер НОМЕР_4 . промислового виробництва…. Кулемет придатний до стрільби.

Надані на дослідження 20 предметів, схожих на патрони є боєприпасами - бойовими проміжними патронами, калібру 5,45x39 мм, що призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї, калібру 5.45 мм, наприклад: автоматів конструкції ОСОБА_41 (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів, конструкції ОСОБА_41 (РІІК-74) та їх модифікації. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

Надані на дослідження 17 предметів, схожих на гільзи є стріляними гільзами бойових, проміжних патронів, калібру 5.45x39 мм. зразка 1974 року. Стріляні гільзи є складовими частинами патронів, а складові частини патронів до боєприпасів не відносяться.

Надані на дослідження 17 гільз були стріляні з наданого на дослідження ручною кулемета Калашникова (РІІК-74), калібру 5,45x39 мм. заводський серійний номер НОМЕР_4 (т. 1 а.п. 151-160);

- Згідно відомостей закріплення зброї за особовим складом 3 взводу 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 від 01.12.2022 РПК 74ХХ3044 був закріплений за ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 164);

- Із роздавально-здавальної відомості боєприпасів на пункті бойового постачання 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 за 01.12.2022 вбачається, що ОСОБА_10 отримав 360 патронів, калібру 5,45 (т. 1 а.п. 165);

- Із відповіді Командира військової частини НОМЕР_1 № 906 від 30.03.2023 вбачається, що 27.12.2022 надійшов рапорт командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2022 капітана ОСОБА_23 про призначення тимчасово виконуючим обов`язки командира 3 взводу 1 стрілецької роти на старшого сержанта ОСОБА_8 . Оскільки ОСОБА_8 отримав вогнепальне поранення близько 18:00 годин 27.12.2022 наказ по строковій частині про його призначення не видавався. Згідно штатного розпису командир 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти старший сержант ОСОБА_8 є підлеглим головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти головного сержанта ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 167);

- Згідно медичної характеристики, виданої на ім`я ОСОБА_10 , останній проходив ВЛК у військовій частині НОМЕР_5 16 серпня 2022 року (довідка № 2649). Згідно рішення ВЛК визнаний придатним до військової служби (т. 1 а.п. 168);

- Рапорт командира 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_6 від 25.12.2022 щодо вирішення питання про призначення ОСОБА_8 тимчасово виконуючим обов`язки командира 3 взводу 1 стрілецької роти, на якому міститься резолюція від 27.12.2022 про недоцільність, знаходиться на лікуванні, поранення (т. 1 а.п. 169);

- Відповідь на запит № 2934 від 29.12.2022, з якої вбачається, що військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 27.12.2022 о 21.50 доставлений до в/ч НОМЕР_5 в відділенні анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії з діагнозом: вогнепальне кульове наскрізне поранення (27.12.2022) (т. 1 а.п. 171);

- Відповідь на запит Командира в/ч НОМЕР_5 від 27.01.2023 № 156, з якої вбачається, що старший сержант ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні в/ч НОМЕР_5 з 27.12.2022, переведений до КНП "Міська Лікарня № 7" з 03.01.2023. Стороннє діло, яке було вилучене під час хірургічної операції не зберіглося (т. 1 а.п. 175);

- Висновок експерта № 156п від 28 січня 2023 року, з підсумків якого вбачається, що вогнепальне кульове наскрізне поранення (27.12.2022 передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, з переломами 7-9 ребер та реберних хрящів зліва, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечно-ободової кишки та великого чепця, гемоперитонеум (скупчення крові в черевній порожнині).» у гр. ОСОБА_8 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя...

«Операція (27.12.2022): Дренування лівої плевральної порожнини за Бюлау. Лапаратомія, ревізія черевної порожнини. Ревізія дистальної третини поперечної ободової кишки з накладанням анастомозу кінець у кінець. Дренування черевної порожнини. ПХО вогнепальних ран передньої черевної стінки, лівого плеча.»

«Операція (05.01.2023.): Накладання вторинних швів.»

«Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча» у гр. ОСОБА_8 кваліфікується не менш ніж легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я...

За наданою медичною документацією, ушкодження є «вогнепальними». Більш конкретно висловитись про механізм спричинення, без надання первинної медичної документації, опису ушкоджень їх до хірургічної обробки, не можливо.

Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи, наданій медичній документації (т. 1 а.п. 179-181);

- Медичні документи на хворого ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 182-243);

- Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 21 від 23.12.2023 ОСОБА_10 , 1976 р.н., виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у формі психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився в стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування. (т. 2 а.п. 14-23);

- Акт службового розслідування від 31.12.2022, за результатами якого матеріали службового розслідування щодо виявлених в діях головного сержанта 3 стрілецького відділення 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_10 ознак можливого кримінального правопорушення вирішено направити до правоохоронних органів. В Акті також зазначено, що з рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_23 від 27 грудня 2022 року вх № 1607, стало відомо про факт завдання вогнепально-проникаючих поранень 27 грудня 2022 року о 18-10 командиру 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч 7278 старшому сержанту ОСОБА_8 головним сержантом 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 головним сержантом 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 24-26);

- Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) № 273 від 27.12.2022, згідно якого старшого сержанта ОСОБА_8 , командира НОМЕР_7 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 було знято з котлового забезпечення з вечора 27.12.2022 (т. 2 а.п. 30);

- Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) № 274 від 28.12.2022, згідно якого вважати такими, що вибули для проведення слідчих дій до м. Запоріжжя з 28.12.2022 головного сержанта ОСОБА_10 , головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та знято з котлового забезпечення з ранку 28.12.2022 (т. 2 а.с. 31);

- Рапорт начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023, згідно якого станом на 28.12.2023 військовослужбовець 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_8 головний сержант ОСОБА_10 , 1976 р.н. головний сержант на лікуванні у медичному пункті військової частини не перебував. На стаціонарному лікуванні інших лікувальних закладах не знаходився, у відпустці за станом здоров`я не перебував. Старший сержант ОСОБА_8 , 1966 року народження командир 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти знаходився на лікуванні у військовій частині НОМЕР_9 з 27.12.2023 року з приводу: Поєднаного вогнепального кульового поранення м`яких тканин…На даний час старший сержант ОСОБА_8 знаходиться у відпустці за станом здоров`я згідно рішення ВЛК (т. 2 а.п. 33);

- Протокол огляду місця події від 28.12.2022, з якого вбачається, що оглядом місця події є домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2 (попередня адреса: АДРЕСА_3 ), а саме три кімнати вказаного будинку. Під час огляду вказаних кімнат встановлено, що у центральній кімнаті виявлено 3 гільзи від патронів 5,45 мм. У кімнаті, у якій знаходився ОСОБА_8 (кімната зліва) виявлено 1 гільзу від патрону 5,45. мм. У кімнаті, у якій знаходився ОСОБА_10 (кімната справа) виявлено 13 гільз від патронів 5,45. Крім того, у кімнаті ОСОБА_10 виявлено кулемет РПК 74 1979 ХХ-3044 та магазин до нього з 20 патронами, калібру 5,45 мм. Крім того, у стінах, підлозі на лутках та дверях у кімнатах виявлено 15 пошкоджень, характерних пошкоджень від кульових влучань. Під час огляду було вилучено: 17 гільз; 20 патронів, кулемет РПК -74, 1979 ХХ-3044 та магазин до нього (т. 2 а.п. 118-121);

- Судом також досліджувався флешносій, 32 Gb з відеозаписом проведення огляду місця події (т. 2, а.п. 117);

- Протокол проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 за участю свідка ОСОБА_25 , в ході якого останній на місці відтворив події, які відбулись 27.12.2022 за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 182-184);

Судом також досліджувався флешносій, 32 Gb з відеозаписом проведення слідчого експерименту (т. 2, а.п. 117);

- Протокол проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 за участю свідка ОСОБА_42 , в ході якого останній на місці відтворив події, які відбулись 27.12.2022 за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 185-187);

Судом також досліджувався флешносій, 32 Gb з відеозаписом проведення слідчого експерименту (т. 2, а.п. 117).

3.4. З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документ та інші матеріали:

- Постанова про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 29.12.2022, відповідно до якої дії ОСОБА_17 було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 414 КК України на ч. 5 ст. 426-1 КК України (т. 1 а.п. 132-133);

- Рапорт старшого слідчого про вчинення кримінального правопорушення № 493/17-02/22 від 29.12.2022, відповідно до якого в діях ОСОБА_10 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1 а.п. 136-137);

- Постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 29.12.2022, відповідно до якої матеріали кримінальних об`єднано в одне провадження під № 0000444 (т. 1 а.п. 138);

- Заява від 28.12.2022, згідно якої ОСОБА_43 , який є старостою с. Успенівки, надав дозвіл на проведення огляду місця події, а саме будинку розташованого в АДРЕСА_3 , де тимчасово дислокуються військовослужбовці ЗСУ (т. 1 а.п. 139);

- Довідка № 78 від 28.12.2022, видана старостою Успенівського старостинського округу ОСОБА_44 , відповідно до якої мешканців власником будинку АДРЕСА_2 є громадянин ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що на даний час проживає та перебуває за межами України, а саме в місті Таллін, Естонія (т. 1 а.п. 140);

- Заява від 27.12.2022, відповідно до якої командир 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_23 надав дозвіл на проведення огляду місця події, а саме: будинку, розташованому в н.п. Успенівка (попередня адреса: АДРЕСА_3 ), де тимчасово дислокується особовий склад 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , а також дозвіл на проведення слідчого експерименту (т.1 а.п. 141);

- Ухвала слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя про проведення огляду від 29.12.2022, згідно якої було задоволено клопотання слідчого про проведення огляду; надано дозвіл на проведення огляду будинку АДРЕСА_2 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінальних правопорушення, слідів злочину, майна, яке містить на собі сліди кримінального правопорушення та вилучення 17 предметів, схожих на гільзи, 20 предметів, схожих на патрони, кулемет РПК-74 1979 ХХ-3044 та магазин до нього з метою запобігання його знищення (т. 1 а.п. 142-143);

- Постанова про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 28.12.2022, а саме: 17 предметів, схожих на гільзи, 20 предметів, схожих на патрони, кулемет РПК-74 1979 ХХ-3044 та магазин до нього (т. 1 а.п. 144-145);

- Ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2022, відповідно до якої було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 28.12.2022 під час проведення огляду місця події, а саме на: 17 предметів, схожих на гільзи, 20 предметів, схожих на патрони, кулемет РПК-74 1979 ХХ-3044 та магазин до нього (т. 1 а.п. 146-147);

- Постанова про долучення проведення судової експертизи зброї від 28.12.2022 (т. 1 а.п. 148-150);

- Квитанція №26 на прийняту зброю і боєприпаси (т. 1 а.п. 162)

- Постанова про призначення судово-медичної експертизи від 28 січня 2023 року (т. 1 а.п. 176-177);

- Постанова про проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16.01.2023 (т. 2 а.п. 7-13);

- Постанова про призначення групи прокурорів від 29.12.2022 (т. 2 а.п. 152).

3.5. Під час судового засіданні речові докази не оглядалися у зв`язку із відсутністю відповідних клопотань.

Оцінюючи показання свідків та показання потерпілого суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Ці докази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню та доводять вину обвинуваченого в інкримінованих злочинах.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочинів, за встановлених судом обставин.

Так, суд не погоджується із посиланням адвоката ОСОБА_11 з приводу недопустимості слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_25 та ОСОБА_42 , на тій підставі, що вони проведені без дозволу слідчого судді та без дозволу власника, виходячи з наступного.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду за результатами розгляду справи № 344/2995/15-к, у постанові від 01.11.2022 зазначив, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим.

Також Суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.[14] За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Так, суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість результатів слідчих дій, а саме слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_42 , проведених в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд зазначає, що ці слідчі дії проводились за згодою командира 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_23 у домоволодінні, де тимчасово дислокувався особовий склад 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 . Власником вказаного будинку є громадянин ОСОБА_45 , який на час проведення досудового розслідування перебував за межами України (т. 1, а.п. 140-141).

За наявності згоди особи, яка володіє приміщенням, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом (частина 1 статті 233 КПК).

Як зазначено у вищезгаданій постанові від 01.11.2022, стаття 223 КПК України не має на меті вирішення питань власності. Вона захищає особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Суд вже визнавав, що термін «особа, яка володіє» в частини 1 статті 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.[5]

В даному випадку, протягом досить тривалого проміжку часу та на час подій, які є предметом розгляду даної справи, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 тимчасово проживали військовослужбовці 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , тому з огляду на відсутність власника на території України та з огляду на терміновість проведення слідчих дій достатнім та необхідним було отримання дозволу на проведення таких слідчих дій саме від командира 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 .

Крім того, за результатами слідчих експериментів, свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_46 розповіли та показали відомі їм обставини кримінального правопорушення. Протоколи слідчих експериментів у повній мірі відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 104 КПК України. У подальшому, під час судового засідання ОСОБА_25 та ОСОБА_34 під присягу та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України надали свідчення, які не суттєво відрізняються від тих, які вони надавали під час слідчих експериментів.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Перевіряючи доводи сторони захисту про відсутність складу злочину та вирішуючи питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, суд виходить з такого.

Однією з форм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, є перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, яке виявилось в умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, які пов`язані із застосуванням насильства та зброї щодо підлеглого, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, та вчинені в умовах воєнного стану.

Злочин, передбачений цією нормою віднесено до категорії кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) (Розділ XIX КК України ).

Згідно ст. 401 КК України, військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів.

За відповідними статтями цього розділу несуть відповідальність військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також інші особи, визначені законом.

Основним об`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України є суспільні відносини, що регулюють встановлений законом порядок несення або проходження військової служби. Додатковим обов`язковим об`єктом того же злочину є здоров`я та життя особи.

Крім того, із суб`єктивної сторони застосування насильства щодо підлеглого у значенні ст. 426-1 КК України характеризується прямим умислом. Інтелектуальний елемент умислу в цьому випадку складається з усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своїх дій і передбачення можливості або неминучості настання суспільно небезпечних наслідків. Це означає, що особа, коли вчиняє вказане кримінальне правопорушення, усвідомлює вихід за межі наданих їй повноважень, тобто розуміє, що вчиняє дії, які не входять до її компетенції.

Кримінальне правопорушення ОСОБА_10 вчинив під час воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», тобто під час проходження військової служби. Ці обставини стороною захисту не оспорюються. Тобто, ОСОБА_10 є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Посилання сторони захисту на той факт, що ОСОБА_10 не був придатний до служби, відповідно не є суб`єктом злочину, судом відхиляється, виходячи з наступного.

Так, у медичній характеристиці зазначено, що ОСОБА_10 проходив ВЛК у військовій частині НОМЕР_5 16 серпня 2022 року (довідка № 2649). Згідно рішення ВЛК визнаний придатним до військової служби (т. 1 а.п. 168).

Сторона захисту неодноразово заявляла клопотання про проведення військово-лікарської комісії стосовно ОСОБА_10 .

Разом із тим, суд вчергове акцентує увагу на тому, що підпунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі - Положення) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби.

Отже проведення військово-лікарської комісії щодо стану придатності ОСОБА_10 вже після подій 27.12.2022 та її результати не мали б, у будь-якому випадку, доказового значення, адже встановлювати придатність військовослужбовця до проходження служби комісія має на момент огляду, а не на певну дату у минулому.

Жодних доказів, які б доводили зворотне, а саме оскарження рішення ВЛК від 16.08.2022 та його результати, суду надано не було.

Крім того, дії ОСОБА_10 , що розглядаються, були вчинені відносно командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 у військовому званні «старший сержант». Вчинені вони були на території розташування особового складу 1 стрілецької роти військової частини, тобто в місці та під час проходження військової служби.

Сторона захисту вважає, що обвинувачений не був начальником по відношенню до потерпілого, а навпаки потерпілий був начальником для обвинуваченого.

Обґрунтовуючи свою позицію адвокат ОСОБА_11 посилався на те, що командир 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_23 прийняв рішення про призначення на вакантну посаду командира взводу саме потерпілого ОСОБА_8 , про що є відповідні покази свідків.

Разом з тим, суд відхиляє такі твердження, виходячи з наступного.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Закон «Про Збройні Сили України», Закону «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 3 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу).

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджені Статути Збройних Сил України, Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут ВС ЗСУ), Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут ДС ЗСУ), Статут Гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України та Стройовий Статут Збройних Сил України.

Статутом ВС ЗСУ керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Пунктом 28 Статуту ВС ЗСУ визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 63 Статуту ВС ЗСУ, командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). Новопризначеного командира підрозділу (начальника) відрекомендовує особовому складові підрозділу старший командир (начальник). При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт. Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).

Як зазначалося раніше, на військовослужбовців покладаються обов`язки, що визначаються статутами та порадниками Збройних Сил України (п. 9 Статуту .ВС ЗСУ).

Із зазначеного вбачається, що лише на підставі наказу по військовій частині командири підрозділів приймають та здають посади.

Із матеріалів, долучених стороною обвинувачення, вбачається, що командиром 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_23 25.12.2022 був поданий лише рапорт щодо вирішення питання про призначення ОСОБА_8 тимчасово виконуючим обов`язки командира 3 взводу 1 стрілецької роти. На даному рапорті міститься резолюція ОСОБА_47 від 27.12.2022 про недоцільність, знаходиться на лікуванні, поранення. Із витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 273 від 27.12.2022 та № 274 від 28.12.2022 вбачається, що на момент винесення даних наказів ОСОБА_10 обіймав посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_8 посаду командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснив, що у разі призначення командиром взводу певного військовослужбовця із рапортом на адресу командира в/ч звертається командир роти, після чого рапорт затверджують або ні. Після затвердження рапорту видається наказ по строковій службі. До винесення такого наказу не можна казати, що той або інший військовослужбовець виконує певні обов`язки. Тимчасове виконання обов`язків також оформлюється рапортом.

Отже, розглянути рапорт командира 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_23 мав командир в/ч НОМЕР_1 і лише після винесення відповідного наказу по строковій службі ОСОБА_8 вважався би таким, що тимчасово виконує обов`язки командира 3 взводу 1 стрілецької роти.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що кожен військовослужбовець має знати та виконувати Статути, як обвинувачений ОСОБА_10 , так і всі інші військовослужбовці мали розуміти, що оголошення командиром 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_23 свого рішення про призначення ОСОБА_8 на посаду командира 3 взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 не є офіційним та остаточним, адже він не уповноважений приймати такі рішення, а вирішувати таке питання мав лише командир в/ч НОМЕР_1 .

Так, жоден із свідків у судовому засіданні не казав про офіційне призначення ОСОБА_8 т.в.о командира взводу, оформлене наказом командира в/ч.

Отже, обвинувачений ОСОБА_10 знав та розумів, що потерпілий ОСОБА_8 по відношенню до нього є підлеглим.

Таким чином, ОСОБА_10 за своїм військовим званням головний сержант був начальником для старшого сержанта ОСОБА_8 та користувався дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців як старший за званням, відповідно, на момент вчинення інкримінованих йому дій був військовою службовою особою у розумінні п. 1 примітки до ст. 425 КК України та суб`єктом вчинення злочину за ст. 426-1 КК України.

Відповідно до ст. 6 ДС ЗСУ, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (ст.45 ДС ЗСУ).

Згідно ст. 22 СВС ЗСУ, військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу:

для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо;

для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб;

для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення;

у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

За приписами ст. 22-1 СВС ЗСУ, командир (начальник) в умовах особливого періоду, в тому числі в умовах воєнного стану чи бойовій обстановці, з метою затримання військовослужбовця, який вчиняє діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного з непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням бойових позицій та визначених місць дислокації військових частин (підрозділів) у районах виконання бойових завдань, має право особисто застосовувати заходи фізичного впливу без спричинення шкоди здоров`ю військовослужбовця та спеціальні засоби, достатні для припинення протиправних дій.

У даному випадку застосування зброї ОСОБА_10 не відповідало вимогам Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Ці дії були вчиненні обвинуваченим внаслідок виникнення між ним, як військовим начальником, та ОСОБА_8 , як підлеглим, конфлікту з приводу зауваження ОСОБА_8 щодо перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час несення військової служби, що, в свою чергу, викликало невдоволення обвинуваченого. У зв`язку із цим у ОСОБА_48 виник умисел на вбивство ОСОБА_8 з метою ствердження свого авторитету серед підлеглих.

Що стосується лінії захисту проти обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує наступне.

Під час допиту та виступу у дебатах обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що обставин події, які трапилися ввечері 27.12.2022 він не пам`ятає, але якщо інші кажуть, що він підстрелив ОСОБА_8 , то так і було. Шкодує про вчинене.

Захисник ОСОБА_11 просив визнати обвинуваченого невинним у вчиненні вказаного злочину у зв`язку із недоведеністю обвинувачення та зауважив, що сторона обвинувачення не розглядала інші можливі версії подій, спиралася лише на покази потерпілого.

Так, для прикладу, захисник ОСОБА_11 зазначив, що обвинувачений міг вчинити даний злочин внаслідок самооборони.

Суд відхиляє дану позицію через недоведеність. Так, жодних доказів, які б вказували на те, що потерпілий ОСОБА_8 заходив у кімнату обвинуваченого, вчиняв будь-які дії, які б обвинувачений міг сприйняти як загрозу для власного життя та здоров`я, судом встановлено не було.

Будь-яких даних про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, отриманих в ході подій 27.12.2022, суду надано не було. Стороною захисту не ініціювалося питання про проведення медичної експертизи на предмет наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень.

Те, що потерпілого виявили лежачи на підлозі між кімнатою ОСОБА_10 та залою, є результатом того, що потерпілий ОСОБА_8 виштовхував обвинуваченого зі своєї кімнати, а потім внаслідок поранень повалився на нього.

Той факт, що у кімнаті ОСОБА_8 , в залі та у кімнаті ОСОБА_10 були виявлені гільзи, калібру 5,45 мм , а також те, що згідно висновку експерта № СЕ -19/08-22/15858-БЛ надані на дослідження 17 гільз були стріляні з наданого на дослідження ручного кулемета Калашникова (РПК-74), калібру 5,45х39 мм, який був закріплений лише за ОСОБА_10 , підтверджує те, що ОСОБА_10 спочатку зайшов до кімнати потерпілого ОСОБА_8 , здійснив там частину пострілів, потім, просуваючись разом із потерпілим через зал, також здійснив частину пострілів і наостанок здійснив частину пострілів у своїй кімнаті, в якій його знешкодили свідки.

Характер дій ОСОБА_10 , який як військовослужбовець, був обізнаний про травмуючі властивості РПК та який повинен був передбачати, що навіть від одного пострілу, а їх було 17, він міг заподіти смерть потерпілому; локалізація травм у життєво-важливих органах; те, що обвинувачений цілеспрямовано взяв до рук свою зброю, привів її у бойову готовність, зайшов до кімнати, свідчить про наявність у обвинуваченого прямого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 . Крім того, те, що обвинувачений ОСОБА_10 після здійснення першої серії пострілів через декілька секунд продовжив здійснювати постріли, також свідчіть про наявність умислу на вбивство потерпілого.

З вищенаведених міркувань суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого були об`єднані єдиним умислом, носили усвідомлений, цілеспрямований та послідовний характер і були спрямовані саме на умисне позбавлення життя потерпілого, тому твердження захисника ОСОБА_49 про відсутність такого умислу та посилання на необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_10 на ч. 1 ст. 121 КК України, є безпідставними і не обґрунтованими.

Із посиланнями захисника ОСОБА_12 на можливу кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, суд також не погоджується, виходячи з наступного.

Травмуючий характер зброї, з якої обвинувачений здійснював постріли у потерпілого, їх кількість та характер ушкоджень, а також факт припинення здійснення пострілів дають можливість розуміти, що обвинувачений здійснив усі дії, які є необхідними для доведення злочину до кінця, тому замах на вчинення умисного вбивства, суд вважає закінченим.

Наявність кількох різних по своїй суті позицій сторони захисту суд розцінює як спробу зменшити тяжкість покарання обвинуваченого або, взагалі, ухилитися від відповідальності.

Досліджені докази у своїй сукупності доповнюють один одного, та є достатніми для висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_10 наявні склади кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме: застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану та ч. 2 ст. 15. ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , визначених статтею 66 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).

Суд не може врахувати визнання вини обвинуваченим та щире каяття, у зв`язку із тим, що обвинувачений читав свої покази з аркуша, у подальшому відмовився відповідати на уточнюючі запитання. Крім того, визнання вини не було повним, свою провину він не усвідомлює до кінця через те, що не пам`ятає про події.

Вчинення злочину в зоні бойових дій, проходження служби в АТО та добровільна мобілізація жодним чином не знижують ступінь небезпечності вчинених обвинуваченим злочинів, адже ці злочини посягають на життя та здоров`я людини, як найвищої соціальної цінності.

Причина вживання алкоголю (поважна або не поважна) не має для суду жодного вирішального значення, адже статтею 67 КК України визначено, що вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, є обставиною, що обтяжує покарання.

Посилання на те, що вчинення злочину було спровоковано діями потерпілого, який застосував до обвинуваченого фізичне насилля, суд вважає недоречним, адже обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення не відразу після або під час конфлікту між ним та потерпілим, а через значну кількість часу.

Порушення правил зберігання зброї в ході розгляду справи встановлено не було, тому ця обставина також не враховується судом під час призначення покарання.

Наявність інвалідності враховується як характеристика особи обвинуваченого, і може враховуватися лише при обранні виду покарання, але при цьому не є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Тому всі посилання сторони захисту на необхідність врахування даних обставин, як таких, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відхиляє.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

6. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного - раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, мав судимість за злочини, які посягають на життя та здоров`я людей, з місця несення служби та місця ув`язнення має посередні характеристики, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, з 10.06.2018 по 15.06.2018 перебував на стаціонарному лікування з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками, соціальні зв`язки одружений, на утриманні власних дітей не має, виховує сина дружини, є військовослужбовцем, є інвалідом ІІІ групи.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, його пом`якшують, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідки, позицію обвинуваченого та думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений санкцією статті. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Таким чином, вимоги ч. 3 ст. 68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Крім того, за сукупністю злочинів слід призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , враховуючи призначення покарання у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Строк триманні під вартою рахувати з моменту обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 29.12.2022, адже інші відомості про час фактичного затримання обвинуваченого суду надані не були.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2022 на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 28.12.2022 під час проведення огляду місця події.

Питання щодо речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи на суму 3020,48 грн.(а.п. 161), у відповідності до ст.ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_10 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 426-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років;

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_10 - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 29.12.2022.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2022 на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 28.12.2022 року під час проведення огляду місця події - скасувати.

Речові докази:

-37 гільз, калібру 5,45, що знаходиться на зберіганні Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знищити;

-кулемет РПК-74 1979 ХХ-3044, що знаходиться на зберіганні Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - повернути у розпорядження ВЧ НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3020 гривень 48 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1