Справа №522/9580/23
Провадження №1-кп/522/1182/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження на підставі:

обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000106 від 16.04.2023 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000327 від 23.04.2023 року, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, неодруженої, громадянки України, із середньою освітою, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.04.2023 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, проходила біля ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час біля будинку АДРЕСА_2 знаходився потерпілий ОСОБА_6 , який є співробітником підрозділу сприяння правоохоронним органам та перебував в складі пішого патруля спільно зі співробітником поліції та двома іншими співробітниками підрозділу сприяння правоохоронним органам. ОСОБА_6 висловив усну вимогу зупинитись до ОСОБА_3 для перевірки документів останньої, так як в той час вже була комендантська година.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що перебуває на вулиці під час дії комендантської години, не відреагувала на законну вимогу ОСОБА_6 та пришвидшила свій рух. ОСОБА_6 , спільно з співробітником поліції та двома іншими двома іншими співробітниками підрозділу сприяння правоохоронним органам наздогнав ОСОБА_3 та зупинив її.

В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 головою нанесла ОСОБА_6 один удар в область носу, від чого останній нахилився та відійшов в сторону.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 намагалась втекти з місця вчинення кримінального проступку, проте була затримана співробітником поліції та двома іншими працівниками підрозділу сприяння правоохоронним органам.

В результаті противоправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом кісток носа без зміщення уламків, синець спинки носа, що викликають розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні,та, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім того, ОСОБА_3 24.04.2023 року, завідомо знаючи, що відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022№ 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, та від 17.05.2022 № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 року № 573/2022 і затверджений Законом України від 15.08.2022, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затверджений Законом України від 16.10.2022 № 2738-ІХ, Указам від 06.02.2023 №58-2023 та затверджений Законом України від 14.02.2023 № 2915-IX), а також що було посилено кримінальну відповідальність за вчинення корисливих злочинів проти власності відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.04.2023 року у ранковий час о 07 год. 30 хв. у ОСОБА_3 , яка перебувала у торгівельному залі магазину ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» () розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів. Знаходячись в залі, помітила кошик з шкарпетками, оглянувши їх ОСОБА_3 визначила предметом свого злочинного посягання, шкарпетки дитячі (код 149850) в кількості однієї пари, вартістю 30 гривень 03 копійки; шкарпетки чоловічі (код149279) в кількості однієї пари, вартістю 52 гривні 68 копійок; шкарпетки чоловічі (код 149279) в кількості 2 пар, вартістю 106 гривні 77 копійок; шкарпетки жіночі (код 148035) в кількості однієї пари, вартістю 46 гривень 89 копійок; шкарпетки жіночі (код147402) в кількості однієї пари вартістю 29 гривень 51 копійка, далі пройшовши по залу, підійшла до стелажу з напоями взяла одну пляшку енергетика «Нон Стоп» об`ємом 0,25 л., вартістю 18 гривень 18 копійок, далі пройшовши по залу ОСОБА_3 , підійшла до стелажу з шоколадними виробами звідки взяла одну упаковку печива «Орео» вартістю 44 гривні 52 копійки та шоколадне драже «M and M» одну упаковку, вартістю 44 гривні 52 копійки, а всього на загальну суму 406 гривень 55 копійок.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії несуть таємний характер, ОСОБА_3 , в подальшому вище перелічений товар поклала до пакету, який був при ній. Після чого, оминувши касову зону не розрахувавшись за вищевказаний товар на касі магазину, пройшла повз лінію контролю та намагалася покинути місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим таємно викрасти майно і спричинити ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» () матеріальну шкоду на загальну суму 406 гривень 55 копійок однак, довести свій злочинний намір до кінця не змогла по незалежним від її волі обставинам, так як була зупинена співробітником магазину при виході з нього.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ПП « ОСОБА_8 » - ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Так, суд з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілих в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілих.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю та щиро розкаялась у їх вчиненні, підтвердивши обставини вчинення кримінальних правопорушень, не піддавши сумніву фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах. Пояснила, що вкрала шкарпетки та солодощі, оскільки не було грошей на придбання, щиро кається. З приводу події 16.04.2023 року, пояснила, що була комендантська година, була зупинена патрулем, взяли її за руки, та з переляку вдарила чоловіка в ніс.

Враховуючи повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також того, що вона не піддала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, суд з`ясувавши, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_3 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Допитана у судовому засідання ОСОБА_3 щиро розкаялась, дала суду показання, що дійсно вона завідомо знала, що на території України введено воєнний стан та його дію, а також підтвердила вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин викладених в обвинувальних актах.

Що стосується потерпілих осіб судом встановлено наступне:

У кримінальному провадженні № 0000106 від 16.04.2023 року потерпілий ОСОБА_6 , цивільний позов не заявлявся;

У кримінальному провадженні №0000327 від 23.04.2023 року ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» завдано матеріальну шкоду в розмірі 406 грн. 55 коп., яку відшкодовано.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджується матеріалами провадження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самої обвинуваченої яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків (ч. 2 ст. 125 КК України) та тяжких злочинів (ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує: щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи вище викладені обставини, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 для її виправлення та запобігання нових злочинів за вчинений нею кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах мінімального строку такого покарання, передбаченого санкцією частини статті за якою вона визнається винуватою та за вчинений нею злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому, ОСОБА_3 остаточне покарання слід призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку із чим суд не вбачає необхідності призначати більше суворе покарання винній.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинені кримінальні правопорушення, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, усвідомлення останньої своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винної, її молодий вік, а також те, що вона заявила суду, що зробила для себе позитивні висновки та має намір виправитись та не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом досить переконливо, відсутність претензій до обвинуваченої з боку потерпілих, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових злочинів та в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначені ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням та відсутність ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, суд вважає за можливе запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати.

Питання про речові докази, процесуальні витрати, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 61, 65-67, ч. 2 ст. 292 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років).

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін її перебування під вартою з 08.05.2024 року по 11.06.2024 року (із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України)).

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати та обвинувачену ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази по справі:

- шкарпетки дитячі (код 149850) в кількості однієї пари, шкарпетки чоловічі (код149279) в кількості однієї пари, шкарпетки чоловічі (код 149279) в кількості 2 пар, шкарпетки жіночі (код 148035) в кількості однієї пари, шкарпетки жіночі (код147402) в кількості однієї пари, одна пляшка енергетика «Нон Стоп» об`ємом 0,25 л., одна упаковка печива «Орео», шоколадне драже «M and M» одна упаковка, які передані представнику потерпілої особи ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» - вважати повернутими за належністю;

- диск, який містить відео запис з камер спостереження розміщених в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зберігати в матеріалах справи.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1