Справа № 185/5856/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000784 від 24.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Поперечне Павлоградського районуДніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно працюючого на ШУ «Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, не одруженого, який має на утриманні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 23.05.2024 року, приблизно о 11 годині 08 хвилин, перебуваючи у приміщенні роздягальні ШУ «Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , побачив рюкзак, що висить на вішалці, до якого підійшов та відкривши побачив мобільний телефон марки «Iphone 14» 128 Gb Midnight (MPUF3), який визначив, як предмет свого злочинного посягання.

Так, ОСОБА_3 , знаходячись у тому ж місці в той же час, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану (згідно наказу Президента України 64/2022 від 24.02.2022 року), з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними для оточуючих, взяв з рюкзаку мобільний телефон марки «Iphone 14» 128 Gb Midnight (MPUF3), який на праві власності належить ОСОБА_8 , , який сховав до задньої внутрішньої кишені своїх штанів.

Після чого, ОСОБА_3 направився до виходу з приміщення роздягальні ШУ «Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, тримаючи при собі раніше викрадене майно. Так, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів з метою доведення свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна до кінця, покинув територію ШУ «Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 20066 гривень 67 копійок.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Під час досудового розгляду, 31 травня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000784 від 24.05.2024, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_7 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Світличної Ганни, 64, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій саме за ч.4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчиненому в умовах воєнного стану, та під час досудового розслідування та у суді повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник у підготовчому судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього уразі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, працює на ШУ «Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградугілля, не одруженого, має на утриманні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується задовільно, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання не встановлено. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

З обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1514( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень, 56 копійок.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_7 з іншого боку, у кримінальному провадженні № 0000784 від 24.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: СД-Р диск з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження ; мобільний телефон марки «Iphone 14» 128 Gb Midnight (MPUF3), який передано під зберігальну розписку ОСОБА_8 - залишити останньому за належністю .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень, 56 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1