ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1284/24
Провадження №1-кс/477/511/24
УХВАЛА

про арешт майна

24 травня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000301 від 20 травня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2024 року слідчий СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження №0000301 від 20 травня 2024 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 майно, що було вилучено 20 травня 2024 року в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000301 від 20 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 19 травня 2024 року, близько 23.00 години невстановлені особи, проникли до металевого вагончику належного ФГ «Агроділо» біля с. Грейгове Миколаївського району Миколаївської області, де відкрито із застосуванням фізичного насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого викрали майно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та майно, належне ФГ « ОСОБА_8 ».

В період часу з 13.00 години по 14.30 годину 20 травня 2024 року слідчим СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , здійснено огляд території домоволодіння по АДРЕСА_1 та транспортного засобу, марки ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на його подвір`ї у порядку частин третьої статті 233, частини першої статті 237 КПК України - до постановлення ухвали слідчого судді, що було пов`язане із безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, а також виявленням та фіксацією відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, під час якого у вказаному транспортному засобі виявлено та вилучено майно, викрадене у потерпілих.

Після проведення першочергових слідчих дій, ОСОБА_5 , 20 травня 2024 року затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України в порядку статті 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку затриманого 20 травня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у затриманого було виявлено мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy J3», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , у якому знаходилася сім карта з номером НОМЕР_4 . Оскільки вказані речі могли бути засобами, або знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містити у собі відомості (сліди) вчиненого правопорушення, то були вилучені слідчим, так як відповідають критеріям визначеним у статті 98 КПК України.

З огляду на те, що вилучене майно: мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy J3», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , у якому знаходилася сім карта з номером НОМЕР_4 , вилучений в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та відповідно може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, слідчий звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000301 від 20 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що 19 травня 2024 року близько 23 години невстановлені особи, які в подальшому було ідентифіковано як ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули на неогороджену територію ТОВ АТФ «АгроДіло», поблизу с. Грейгове Миколаївського району Миколаївської області де із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрали майно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та майно належне товариству.

20 травня 2024 року ОСОБА_5 був затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку статті 208 КПК ОСОБА_5 було виявлено та вилучено належний підозрюваному мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy J3», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , у якому знаходилася сім карта з номером НОМЕР_4 .

Згідно постанови слідчого від 20 травня 2024 року, вилучене під час обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000301 від 20 травня 2024 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(частина третя статті 170 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження свідчить про ймовірну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, пов`язаного із відкритим викраденням чужого майна, що поєднано з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, що охоплюється диспозицією частини четвертої статті 186 КК України.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, у випадку вилучення майна у затриманої на підставі статті 208 КПК особи, таке майно набуває статусу тимчасово вилученого майна та за правилами статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про його повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Затримання особи в порядку статті 208 КПК України, у цьому випадку і є підставою для проведення обшуку цієї особи.

З огляду на встановлені матеріалами клопотання обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно може мати відношення до кримінального провадження, оскільки може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Надані слідчим матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх пошкодження, спотворення або знищення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі оцінки отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy J3», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , у якому знаходилася сім карта з номером НОМЕР_4 , що був вилучений 20 травня 2024 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , затриманого в порядку статті 208 КПК України із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13