Справа № 172/254/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м.Павлоград.

Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду м. Павлоград кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за № 0000222 від 30.11.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківка, Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо -технічною освітою, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.12.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч.3 ст.

185, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.08.2022 року звільнений умовно-достроково від відбування невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 місяці 29 днів, (згідно ст. 107 КК України),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 , 25.12.2015 року був засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.08.2022 року був звільнений умовно-достроково від відбування невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 місяці 29 днів, згідно ст. 107 КК України, та на шлях виправлення не став, протягом не відбутої частини покарання знову, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 194 КК України.

Так, ОСОБА_5 , 29.11.2022 року, в період часу з 15:00 годин по 18:00 годин, більш точного часу слідством не встановлено, знаходився в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , та розпивав спиртні напої з останнім. В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 раптово виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_9 взяв кухонного ножа та почав ним розмахувати в бік ОСОБА_5 . В останнього, який за допомогою сил рук, забрав кухонний ніж у ОСОБА_9 , раптово виник злочинний умисел направлений на позбавлення життя останнього. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_5 , того ж дня, без розриву в часі, перебуваючи на кухні будинку за вищевказаною адресою, знаходячись в положенні стоячи, дістав з кишені складний ніж, та наніс ОСОБА_9 , який перебував в положенні стоячи, один удар в ділянку шиї праворуч, внаслідок чого потерпілому було спричинено 1 проникаюче колото-різане поранення. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу наніс ОСОБА_9 один удар ножем в грудну клітину праворуч, внаслідок чого потерпілому було спричинено одне проникаюче колото-різане поранення. ОСОБА_9 того ж дня помер внаслідок проникаючого колючо-ріжучого поранення грудної клітини з пошкодженням легень, що супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечею, та ускладнилось розвитком гострої крововтрати. Тілесне ушкодження у ділянці грудної клітини проникаюче у плевральну порожнину прижиттєве, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Крім того, в період часу з 15:00 годин по 22:00 годин 29.11.2022 року, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись у будинку N АДРЕСА_2 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинивши злочин, внаслідок якого останній помер, в нього виник умисел на знищення вищевказаного домоволодіння разом з тілом господаря, шляхом підпалу, з метою укриття скоєного кримінального правопорушення. В вищевказаний період часу, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на знищення слідів вчиненого кримінального правопорушення, перебуваючи поряд з тілом ОСОБА_9 , перекинув електрообігрівач, щоб спровокувати пожежу, порушивши встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки. Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінальних правопорушень. Внаслідок злочинних умисних дій ОСОБА_5 виникла пожежа, якою заподіяно матеріальну шкоду, спричинену в результаті пошкодження об`єкта нерухомості житлового будинку (літ. А-1) за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 79551 грн. 59 коп. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 заподіяно збитку на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину у скоєнні злочинів не визнав, та суду показав, що він був засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, та 05.08.2022 року був звільнений умовно-достроково від відбування не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 місяці 29 днів. 29.11.2022 року, приблизно після 15:00 години, він знаходився в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 щоб зарядити мобільний телефон, та розпивав спиртні напої з останнім. В ході розмови ОСОБА_9 ображав його матір. Крім того, він знав, що останній зачиняв її у підвалі, та бив. Також сам ОСОБА_9 цього не скривав, говорив, що йому її не вистачає, та що саме він в цьому винен, а також в тім, що вона його покинула. В ході розмови ОСОБА_9 взяв декілька ножів у праву руку та почав розмахувати ними перед ним. Він відійшов, відштовхнув ОСОБА_9 , чи вдарив у вухо, точно вже не пам`ятає. ОСОБА_9 це не сподобалося, та він почав махати ножем який тримав у правій руці. Він взяв ОСОБА_9 за руку де у нього був ніж, та просив заспокоїтись, але останній знову почав махати ножем. Він злякався, та згадав, що у нього також є розкладний ніж, який дістав, взяв у праву руку, хотів також налякати ОСОБА_9 , але попав тому у шию. Вину він свою не визнає, так якумислу на вбивство ОСОБА_9 у нього не було, та він захищався від нападу останнього Також удар ножем в грудну клітину ОСОБА_9 він не наносив. З приводу підпалу будинку пояснити нічого не може, так як відношення до цього не має.

Аналізуючи показання обвинуваченого в частині його непричетності до умисного заподіяння смерті ОСОБА_9 , та умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_5 , а також з показаннями потерпілого, свідків, та з іншими доказами, дослідженими судом, а саме протоколами слідчих дій, документами та висновками експерта, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту від висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого, та особливо тяжкого злочину, та намаганням ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне.

Вина обвинуваченого підтверджується його ж показами, даними в судовому засіданні, а саме про те, що він наносив ОСОБА_9 ножове поранення в шию, показами потерпілого, свідків, іншими матеріалами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в ніч на 31 листопада 2022 року йому зателефонували з невідомого номеру мобільного телефону, та повідомили, що в будинку його брата ОСОБА_9 сталася пожежа. На ранок він дізнався від працівників поліції, що його брата вбили. Знищена будівля дісталася його брату від покійної прабабусі. З розмові з сусідами, а саме с ким, вже не пам`ятає, йому стало відомо що до скоєного злочину його брат з обвинуваченим в будинку розпивали спиртне. Більше по справі йому нічого не відомо. Брат ніколи не був конфліктною людиною. Просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь: витрати на поховання брата в сумі 8 тисяч гривень; витрати на відбудову будинку згідно експертизи № 7198-22 від 17.02.2023 року в сумі 79 551 грн. 59 коп., та моральну шкоду в сумі 800000 грн. яку обґрунтовує тим, що йому після смерті брата було заподіяно значних душевних страждань, пов`язаних із втратою близької людини. Просить суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що в листопаді 2022 року, більш точної дати йому не відомо, він йшов по вулиці повз будинок де проживав ОСОБА_9 разом із співмешканкою, та побачив дим з будівлі останнього. Його співмешканка зайшла в будинок, та відразу вибігла вся в сльозах. Вони були впевнені, що ОСОБА_9 знаходився в будинку, та викликати пожежних. Дійшовши до будинку де проживав ОСОБА_11 вони побачили ОСОБА_5 , який спілкувався з останнім, тримаючи щось в руках. ОСОБА_12 йому особисто не повідомляв про скоєний злочин.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її колишній хлопець, але вона з ним останнім часом не зустрічалась, та їй не відомо про злочини які той вчинив.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що обвинувачений її син, а ОСОБА_9 був її співмешканцем. Ввечері, не пам`ятає точної дати, їй подзвонив ОСОБА_5 з телефону ОСОБА_11 , та сказав, що за адресою, де вона жила з ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , пожежа, та просив викликати пожежну. Також син повідомив, що вбив ОСОБА_9 . Вона прийшла до будинку де жив ОСОБА_9 , побачила дим, та не змогла зайти в будинок щоб перевірити чи є там хтось. Більше по справі їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 є його знайомі. У вечері, приблизно о 22 годині, не пам`ятає точної дати, до нього в дім прийшов ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, та попросив погрітись. В ході розмови ОСОБА_5 повідомив йому, що вбив ОСОБА_9 . Він не повірив, на що ОСОБА_5 показав йому ніж який був в крові. Після цього ОСОБА_5 розповів, що ввечері він зайшов до ОСОБА_9 з яким вживали алкогольні напої. В процесі вживання спиртних напоїв між ними виникнула сварка в ході якої він наніс один удар ножем в область горла, а після декілька ударів в область тулуба ОСОБА_9 . Після чого він обкидав ОСОБА_9 одягом та кинув на нього обігрівач. Дочекавшись як речі спалахнуть, він прийшов до нього додому. ОСОБА_5 попросив його зателефонувати його матері ОСОБА_14 , просив останню прийти, та повідомив їй що вбив ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_5 від нього пішов, залишивши два ножа, щоб він їх спалив.

Аналіз показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, викладених вище, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого, та підтверджують його вину в інкримінованих йому злочинах.

Окрім показань, наданих обвинуваченим, потерпілим, свідками, у судовому засіданні, вина ОСОБА_5 також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 29.11.2022 року, та фото-таблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, було оглянуто ділянку території домоволодіння та житловий будинок по АДРЕСА_2 , в якому був виявлений обгорілий труп ОСОБА_9 . В дворі домоволодіння було виявлено ковдру зі слідами РБК. (Том № 2 а. с. 10-24);

- висновком експерта № СЕ-19/104-22/38567-ФХД від 20.12.2022 року, згідно якого на наданому на дослідження пожежному смітті, що міститься в спеціальних пакетах №№ SUD2078787, SUD2078790, SUD2078788, SUD2078789, SUD2078786 слідів нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів в межах чутливості застосованих методів дослідження, не виявлено. (Том № 2 а. с. 37-44);

- висновком експерта № СЕ-19/104-23/1695-ПТ від 23.01.2023 року, згідно якого осередок пожежі, яка виникла 29.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , у житловому будинку, знаходиться в середині приміщенні кухні. Версії виникнення горіння внаслідок дії теплових проявів електричної енергії (коротке замикання, виникнення великих перехідних опорів, струмові перенавантаження), та версія щодо виникнення пожежі внаслідок занесення стороннього джерела запалювання до осередку пожежі не можуть бути виключеними, а отже є вірогідними. (Том № 2 а. с. 49-58);

- висновком експерта № 7198-22 від 17.02.2023 року, згідно якого вартість відновлення (матеріальних збитків) станом на 29.11.2022 року житлового будинку (літ. А-1) за адресою: АДРЕСА_2 становить 79 551,59 грн. (Сімдесят дев?ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 59 коп.) з ПДВ. (Том № 2 а. с. 63-78);

- протоколом огляду трупа від 30.11.2022 року, та фото-таблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, було оглянуто труп ОСОБА_9 в якого виявлені по всій території тіла обгорілі ділянки. У надплічній ділянці тіла виявлена рана, що проникає в глибину м`яких тканин. Аналогічні за характером рани виявлені і на бічній поверхні тулуба, розташовані один над одним, та паралельно між собою (Том № 2 а. с. 79-86);

- висновком експерта № 403-2022 «Е» від 29.12.2022 року, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колючо-ріжучого поранення грудної клітини з пошкодженням легень, що супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечею та ускладнилось розвитком гострої крововтрати, що підтверджується результатами розтину трупу та додаткових методів дослідження. Смерть потерпілого настала внаслідок травми, тобто насильницької смерті. При експертизі трупу виявлено тілесні ушкодження у вигляді колючо-різаного поранення грудної клітини. Колючо-різане поранення грудної клітини утворилося від дії предмету, що володів колю-ріжучими властивостями. Тілесні ушкодження у ділянці грудної клітини проникаючі у плевральну порожнину прижиттєві, та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться у прямому причинному зв?язку з настанням смерті потерпілого, утворились від дії предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була плоска (по типу клинка ножа), із шириною клинка протягом поринулої частини не більше 14 мм. мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 2 мм. Решта тілесних ушкоджень ( обвуглення м`яких тканин верхніх кінцівок, шиї, голови, частково нижніх кінцівок) утворились від дії надмірно високої температури, не мають ознак при життєвості, та вбудь-якому зв`язку з настанням смерті не знаходяться. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_9 етиловий спирт виявлений у концентрації 3,49%, що стосовно живої особи може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. (Том № 2 а. с. 96-69);

- протоколом огляду місця події від 30.11.2022 року, та фото-таблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, було оглянуто ділянку території домоволодіння яка відноситься до станції АДРЕСА_4 , на яку вказав ОСОБА_5 , де був виявлений предмет схожий на ніж, та при його огляді була виявлена речовина бурого кольору (Том № 2 а. с. 100-103);

- протоколом огляду предмета від 30.11.2022 року, та фото-таблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, було оглянуто два ножі, один складний невеликого розміру , інший не складний, з явними ознаками горіння. (Том № 2 а. с. 106-107);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2022 року за участі свідка ОСОБА_14 , в присутності понятих, із застосуванням відео зйомки, згідно якого ОСОБА_14 пояснила, що вона 29.11.2022 року прийшла зі своїм співмешканцем на територію домоволодіння де мешкав ОСОБА_9 . Коли відкрила вхідні двері, то побачила дим, та стала телефонувати в ДСНС. (Том № 2 а. с. 109-110);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2022 року за участі ОСОБА_5 в присутності понятих,та захисника, із застосуванням відео зйомки, згідно якого ОСОБА_5 пояснив, що 29.11.2022 року він знаходився в будинку ОСОБА_9 , та разом вони вживали алкогольні напої. Після в них виникнула сварка, в ході якої ОСОБА_9 почав розмахувати кухонним ножем перед ним. Він схопив своєю рукою руку ОСОБА_9 , а іншою, діставши з кишені ножа, почав наносити удари останньому, куди саме, не пам`ятає. (Том № 2 а. с. 140-141);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 30.11.2022 року, згідно якого в ОСОБА_5 були відібрані зразки крові (Том № 2 а. с. 144);

- висновком експерта № 839 від 23.12.2022 року, згідно якого на поверхні клинка, наданого на дослідження кухонного ножа (об?єкт N?3), який вилучено в хода огляду місця події, а саме: прилеглої території станції Ульянівка в селі Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області, на трав?яному покриві, на відстані 20м. від проїжджої частини (вул. Будівельників), та 30м. від залізничної платформи встановлено наявність крові, та виявлений білок людини. Клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини на клинку ножа не виявлені. Знайдено лише фрагменти рослинної клітковини. Статева належність крові в об?єкті N?3 не встановлена через відсутність формених елементів крові в цитологічних препаратах з даного об`єкту. При встановленні групової належності крові в об?єкті N?3 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отриманий результат дослідження крові, виявленої на поверхні клинка наданого на дослідження ножа (об?єкт N03), не виключає можливості її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглю-тиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі від підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки його кров належить до даної групи крові. Отриманий результат дослідження крові, виявленої на поверхні клинка наданого на дослідження ножа (об?єкт N?3), не виключає можливості її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглю-тиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його кров належить до даної групи крові. На поверхні рукоятки, наданого на дослідження кухонного ножа (об?єкт N?4), який вилучено в ході огляду місця події, а саме: прилеглої території станції Ульянівка в АДРЕСА_1 , на трав?яному покриві на відстані 20м. від проїжджої частини (вул. Будівельників), та 30м. від залізничної платформи від 30.11.2022 року, встановлено наявність крові, та виявлений білок людини. Клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини на клинку ножа не виявлені. Статева належність крові в об?єкті N?4 не встановлена через відсутність формених елементів крові в цитологічних препаратах з даного об?єкту. При встановленні групової належності крові в об?єкті N?4 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отриманий результат дослідження крові, виявленої на поверхні рукоятки, наданого на дослідження ножа (об?єкт N?4), не виключає можливості її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі від підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки його кров належить до даної групи крові. Отриманий результат дослідження крові, виявленої на поверхні рукоятки наданого на дослідження ножа (об?єкт N?4), не виключає можливості її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його кров належить до даної групи крові. В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки підозрюваного ОСОБА_5 (об?єкт N?1) встановлено наявність крові, та виявлений білок людини. В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з лівої руки підозрюваного ОСОБА_5 (об?єкт N?2) наявність крові не встановлено. Клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини в об?єктах NoN?1;2 не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, які непридатні для цитологічного дослідження. Статева належність крові в об?єкті N?1 не встановлена, через відсутність формених елементів крові в цитологічних препаратах з даного об?єкту. При встановленні групової належності крові в об?єкті N?1 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отриманий результат дослідження крові, виявленої в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки підозрюваного ОСОБА_5 (об?єкт N?1), не виключає можливості її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його кров належить до даної групи крові.

Отриманий результат дослідження крові, виявленої в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки підозрюваного ОСОБА_5 (об?єкт N?1), не виключає можливості її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, ізосерологічної системи АВО, у тому числі від самого підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки його кров належить до даної групи крові. (Том № 2 а. с. 170-175);

- висновком експерта № 691 від 13.12.2022 року, згідно якого в зразку крові, висушеному на марлі, потерпілого ОСОБА_9 були виявлені антиген А та ізогемаглютинін анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою ABO. (Том № 2 а. с. 176-177);

- висновком експерта № 691/1 від 12.12.2022 року, згідно якого кров ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. (Том № 2 а. с. 178-179);

- висновком експерта № 17-МК від 06.01.2023 року, згідно якого ушкодження на шматку шкіри з грудної клітини ОСОБА_9 . праворуч, що зазнав значних термічних змін, має морфологічні ознаки крізної колото-різаної рани, заподіяної предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була плоска (по типу клинка ножа) із шириною клинка протягом поринулої частини не більше 14 мм. мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 2 мм. Ушкодження на шматку шкіри з правого плеча, що зазнав значних термічних змін, має деякі морфологічні ознаки крізної колото-різаної рани, заподіяної предметом сплощеної форми, що мав вістря, та принаймні один гостро заточений край (лезовий). Шматок шкіри з правого плеча зазнав значних термічних змін, що призвели до втрати ушкодженням вищезазначеного шматку шкіри морфологічних ознак, достатніх для проведення подальшої ідентифікації травмуючого предмету. Ушкодження на дослідженому шматку шкіри з грудної клітини праворуч, від трупа ОСОБА_9 могло бути заподіяне клинком складного ножа, представленого на експертизу, та не могло бути заподіяне клинком ножа багатофункціонального складного пристрою (мультитулу), представленого на експертизу. (Том № 1 а. с. 151-162);

- висновком експерта № 22-МК від 09.01.2023 року, згідно якого ушкодження на шматку шкіри з грудної клітини ОСОБА_9 . праворуч, що зазнав значних термічних змін, має морфологічні ознаки крізної колото-різаної рани, заподіяної предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа) із шириною клинка протягом поринулої частини не більше 14 мм., мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 2 мм. Ушкодження на шматку шкіри з правого плеча, що зазнав значних термічних змін, має деякі морфологічні ознаки крізної колото-різаної рани, заподіяної предметом сплощеної форми, що мав вістря, та принаймні один гостро заточений край (лезовий). Шматок шкіри з правого плеча зазнав значних термічних змін, що призвели до втрати ушкодженням вищезазначеного шматку шкіри морфологічних ознак, достатніх для проведення подальшої ідентифікації травмуючого предмету. Ушкодження на дослідженому шматку шкіри з грудної клітини праворуч, від трупа ОСОБА_9 , не могло бути заподіяне клинком ножа, представленого на експертизу. (Том № 1 а. с. 164-172);

Із висновків експерта № 17-МК від 06.01.2023 року, та № 22-МК від 09.01.2023 року слідує, що ушкодження на дослідженому шматку шкіри з грудної клітини праворуч, від трупа ОСОБА_9 могло бути заподіяне клинком складного ножа, представленого на експертизу, про що також підтвердив в судовому засіданні обвинувачений.

- висновком експерта № 691/2 від 28.12.2022 року, згідно якого на двох фрагментах марлі зі змивами з рук ОСОБА_5 (об?єкти №№ 1,2), наявність крові не встановлена. В слідах - об?єкти №№ 3,5,6,8,9, на кофті ОСОБА_5 , знайдена кров, при встановленні видової приналежності якої виявлений білок крові людини. В інших слідах на кофті - об?єкти №№ 4,7,10,11 наявність крові не встановлена. У результаті серологічного дослідження крові в слідах на кофті - об`єкти №№ 3,5,6,8,9 виявлений тільки антиген А, що не виключає можливість приналежності крові у вказаних слідах до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. Результати серологічного дослідження крові в слідах на кофті - об?єкти №№ 3,5,6,8,9 не виключають можливість походження крові у вказаних змивах як від потерпілого ОСОБА_9 так і від самого підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки виявлений антиген А, є групо-специфічним для їх крові. (Том № 1 а. с. 176-179);

- протоколом огляду предмета від 16.02.2023 року, згідно якого було оглянуто СD -диск, наданий ОСОБА_15 з запису якого вбачається, що біля домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 стоять дві особи. Після чого було зафіксовано, що з вказаного домоволодіння, вбачається полум`я. Час на відео : 2 хв. 10 сек. (Том № 1 а. с. 209-210);

- висновком експерта № СЕ-19/108-23/1805-БД від 11.04.2023 року, згідно якого встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_5 (об?єкт N? 2) , встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 (об?єкт No1), встановлені генетичні ознаки слідів крові людини на кофті (об?єкти №№ 3.1-3.5). Генетичні ознаки слідів крові людини на кофті (об?єкти №№ 3.1, 3.4) є змішаними, походять більш ніж від двох осіб, не містять домінуючих генетичних ознак та не підлягають ідентифікації. Генетичні ознаки слідів крові людини на кофті (об?єкт N? 3.2) належать особі чоловічої генетичної статі, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об?єкт N? 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_5 (об?єкт N? 2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові людини на кофті (об?єкт N? 3.2) та зразка крові ОСОБА_9 (об?єкт N? 1) складає 2,96x10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об?єктах, зустрічається не частіше, піж у 1 з 3,38х1033 осіб. Генетичні ознаки слідів крові людини на кофті (об?єкт N? 3.3) є змішаними, походять більш ніж від двох осіб, містять домінуючі генетичні ознаки, які належать особі чоловічої генетичної статі, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_5 (об?єкт N? 2) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об?єкт N? 1). Генетичні ознаки, які містяться у ідентифікації, вказаному сліді в якості домішку, не підлягають ідентифікації. Генетичні ознаки слідів крові людини на кофті (об?єкт N? 3.5) є змішаними, походять більш ніж від двох осіб, містять домінуючі генетичні ознаки, які належать особі чоловічої генетичної статі, збігаються з генетичними ознаками слідів крові людини на кофті (об?єкт N? 3.2), зразка крові ОСОБА_9 (об?єкт N? 1), та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 (об?єкт N? 2). Генетичні ознаки, які містяться у вказаному сліді в якості домішку, не підлягають ідентифікації. (Том № 1 а. с. 223-232);

- висновком експерта № 104-2022 «Е» від 30.11.2022 року, згідно якого на шиї ОСОБА_5 по передній поверхні виявлено два горизонтальних садна. (Том № 2 а. с. 130-131).

В дослідницькій частині даної експертизи, згідно обставин справи ( відомі із постанови), зі слів обвинуваченого вбачається як саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 . На шиї ліворуч ОСОБА_5 в верхній третині знаходиться горизонтальне садно лінійної форми. Однак, коли, ким, та за яких обставин було спричинене тілесне ушкодження, не встановлено. Сам обвинувачений згідно висновку експерта подальших подій після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , не пам`ятає.

- протоколом огляду предмета від 21.12.2022 року, згідно якого було оглянуто DVD-диск з відео реєстратора співробітника поліції Синельниківського РУП, з якого вбачається, що ОСОБА_5 зізнається в вбивстві ОСОБА_9 а саме розповідає як наніс удар власним ножем ОСОБА_9 , розізлився, тому що потерпілий почав розповідати погані речі про його матір. Він злякався за своє життя, так як потерпілий почав погрожувати йому ножем. Розповідає, що в потерпілого горіла «піч» яку він кинув на останнього та вона загорілася. Більше нічого він не пам`ятає. (Том № 1 а. с. 182-183).

Сторона захисту в своїх запереченнях просить суд визнати недопустимим доказом зазначений протокол огляду, так як на її погляд дільничний інспектор поліції при складанні протоколу не попередив ОСОБА_5 , що він проводить відеозапис із реєстратора.

Однак, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи даний протокол огляду був проведений слідчим, за участі понятих, та постановою визнаний речовим доказом, отже є належним та допустимим доказом.

- висновком судово-психіатричного експерта № 580 від 13.12.2022 року, згідно якого було встановлено, що ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Під час інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (Том № 2 а. с. 147-150);

Щодо позиції обвинуваченого про вчинення злочину внаслідок самозахисту і в умовах вимушеної самооборони, а також відсутності умислу на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.

В пункті 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного при розгляді кримінальних проваджень проти життя та здоров`я особи. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненою діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Також щодо позиції обвинуваченого про вчинення злочину внаслідок самозахисту і в умовах вимушеної самооборони, а також відсутності умислу на вчинення умисного вбивства, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 115 КК України умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є фундаментальною гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина друга ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК України).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому хто посягає для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Разом з цим, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Також, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує висновки Верховного суду України, висловлену в рішеннях у справах № 5-12 кс 14, № 5-27 кс 14, № 5-29 кс 14, № 5-34 кс 14, 5-125кс від 17.12.2015, в яких зазначено, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Також, щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема, місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Судом встановлено, що події відбувалися в освітленому місці, ОСОБА_9 не ніс загрози життю та здоров`ю обвинуваченому, перебував у сильній стадії алкогольного сп`яніння. Обвинувачений використовував ніж, та наносячи удари ОСОБА_9 усвідомлював застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого в момент нападу. Наносячи ножові поранень, з використанням сили, та у життєво важливі органи, обвинувачений не міг не усвідомлювати те, що таким способом позбавляє життя ОСОБА_9 і бажав настання смерті останнього. Діями обвинуваченого, а саме нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент спричинення і наслідки у виді смерті ОСОБА_9 , стоять у прямому причинному зв`язку. Все вищеперераховане судом у сукупності спростовує доводи обвинуваченого та підтверджує наявність умислу у його діях.

Крім того, після скоєння злочинів обвинувачений втік. Відсутність наміру на надання будь-якої допомоги, в тому числі і спеціалізованої медичної, для чого необхідно було б викликати бригаду «швидкої» медичної допомоги, свідчить про його небажання надати будь-яку допомогу ОСОБА_9 , та говорить лише про наявність єдиного умислу та дій, направлених саме на позбавлення життя останнього, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Маючи реальну можливість не наносити смертельні удари ОСОБА_9 обвинувачений навпаки, умисно, протиправно наніс останньому ножеві удари, які привели до загибелі останнього. При цьому в момент інкримінованого злочину обвинувачений не перебував у стані афекту, був постійно при свідомості.

Отже характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого, його поведінка до, під час та після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані.

При оцінці дій обвинуваченого судом повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 року, де суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». А в цілому суд розцінює позицію обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин у повному обсязі.

Також судом враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений вчинив сформовані у обвинувальному акті злочин.

Підстав для визнання доказів, які покладені в основу судового рішення - недопустимими, у суду не має.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків судом не встановлено.

Відтак, суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановив обставини та спосіб вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Наведені вище докази, на думку колегії суддів є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

В зв`язку з зазначеним, дослідивши і проаналізувавши надані суду докази кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами.

Матеріали досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Отже, суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого п.13. ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, а також за ч.2 ст. 194 КК України, а саме: умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Відповідно до роз`яснень п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Доводи обвинуваченого щодо визнання своєї вини та каяття, суд визнає як бажання обвинуваченого виправити ситуацію, що склалася під час судового розгляду кримінального провадження, та неготовності понести заслужене покарання.

Що стосується щирого каяття обвинуваченого, про яке ним було заявлено, суд вважає зазначити наступне.

Щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, котра вчинила злочин. Каяття передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто щире каяття - це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів. Для цього щире каяття, як внутрішнє переживання особи, повинно віднайти свій зовнішній прояв. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує фактичні обставини вчиненого злочину, визнає свою вину частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

В даному випадку суд не вбачає в діях обвинуваченого щирого, справжнього каяття, так як останній не усвідомлює своєї провини в повному обсязі, так як на досудовому розслідуванні провину не визнавав, а під час судового розгляду, правдиво не розповідав про фактичні обставини, вчиненого ним злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Колегія суддів саме зазначену обставину визначає обтяжуючою, так як із обвинувального акту, так із допиту в судовому засіданні обвинуваченого, свідків вбачається, що під час скоєння кримінальних правопорушень обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Під час визначення покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких, та особливо тяжких, раніше судимий, не працює, не одружений. По місту проживання характеризується з негативної сторони. Від сусідів та мешканців села неодноразово надходили скарги за непристойну поведінку, зловживає спиртними напоями. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину не визнав.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції п.13 ч.2 ст. 115 КК України, та ч.2 ст. 194 КК України за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України ОСОБА_5 слід повністю приєднати не відбуту частину покарання за вирокомСинельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України. На підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.08.2022 року звільнений умовно-достроково від відбування не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 місяці 29 днів, згідно ст. 107 КК України,

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, оскільки виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Потерпілим ОСОБА_7 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог останній зазначив, що після смерті брата він поніс витрати на поховання останнього, згорів будинок, який потребує ремонту. В якості підтвердження завданих матеріальних збитків була проведена експертиза № 7198-22 від 17.02.2023 року та встановлена вартість ремонту будинку 79 551 грн. 59 коп.

Розглянувши заяву про відшкодування матеріальної шкоди колегія суддів вважає, що заяву потерпілого ОСОБА_7 в цій частині слід залишити без розгляду, так як останній не надав суду документів на підтвердження витрат на поховання брата. ОСОБА_7 не надано суду документів, а саме, що саме останній є власником будинку. Роз`яснити ОСОБА_7 , що він має право звернутися до суду в цій частині позову в цивільному порядку.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Відповідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Моральну шкоду потерпілий обґрунтовує тим, що йому було заподіяно значних душевних страждань, пов`язаних із втратою близької людини, а саме його брата. Моральна шкода оцінена потерпілим у розмірі 800 000 гривень, яку просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь.

Колегія суддів при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, враховуються вимоги розумності, а саме в сумі 400000 грн., так як потерпілий після втрати рідного брата поніс значні душевні страждання.

Визначаючи зазначену суму відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить також із того, що обвинувачений ніде не працює, на праві власності майна не має.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 25 050,31 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят) гривень тридцять одна копійок слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115 КК України та ч.2 ст. 194 КК України, та призначити йому покарання:

зач.2 ст. 194 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за п.13 ч.2 ст. 115 КК України у виді 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 14 років .

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України повністю приєднати не відбуту частину покарання за вирокомСинельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року у виді 4 місяців 29 днів, та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 14 (чотирнадцять) років 4(чотири) місяців 29(двадцять дев`ять) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з часу його затримання, а саме з 30 листопада 2022 року.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користьОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 (чотириста тисяч) грн. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта:

- вартість проведення судово - генетичної експертизи №СЕ-19/108-23/1805-БД від 11.04.2023 - 10 582,91 грн. на користь Запорізького НДЕКЦ

- вартість проведення експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів №СЕ/19/104-22/38567-ФХД від 20.12.2022 року - 1 510, 24 грн.

- вартість проведення пожежно-технічної експерти №СЕ-19/104-23/1695-ПТ від 23.01.2023 року - 1 887,80 грн.

- вартість проведення будівельно-технічної експертизи №7198-22 від 17.02.2023 року - 11 069, 36 грн., а всього на загальну суму 25 050,31 ( двадцять п`ять тисяч п`ятдесят гривень тридцять одна копійка).

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 3 CD-R диски, 1 DVD диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- темну чоловічу спортивну кофту; темно-сірі спортивні штани; темно-сині кросівки, які опечатані та перебувають в камері речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_5 , знявши арешт - знищити.

- спеціальні пакети KIV2125690, KIV2125688 зі складними ножами; паперовий конверт з кухонним ножем; паперовий конверт із залишками змивів зразками крові підозрюваного та паперовий конверт зі зрізів країв нігтьових пластин та зі змивами з пальців обох рук ОСОБА_5 які опечатані та перебувають в камері речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили - знищити.

- пожежне сміття, що міститься в спеціальних пакетах №№ SUD2078787, SUD2078790, SUD2078788, SUD2078789, SUD2078786, 5880579, які опечатані та перебувають в камері речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили - знищити.

- залишки одягу з трупу ОСОБА_9 , які опечатані та перебувають в камері речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили - знищити;

- темну спортивну чоловічу кофту, зразки крові ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , які опечатані та перебувають в камері речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили - знищити.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити дійсний у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий Суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_17 ОСОБА_18 .

ОСОБА_3 .