Справа № 305/451/24
Номер провадження 1-кп/305/233/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

21.03.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду міста Рахів,клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке 22.01.2024 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000038 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальниого правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2024 року з Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 22.01.2024 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000038 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальниого правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 від 15.02.2024 призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 29.02.2024 справу призначено до розгляду по суті.

27 лютого 2024 року прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подав через канцелярію суду, клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22 січня 2024 року о 10:30 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення за рахунок вказаного майна, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який у подальшому неодноразово було продовжено, зокрема Указом від 26 липня 2023 року 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, знаходячись на задньому подвір`ї території супермаркету «АЛМА», що розташований по вулиці Миру, 168, в м. Рахів Закарпатської області, шляхом вільного доступу, проник через передні праві двері до незачиненого автомобіля марки «Renault» моделі «Sandero» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований на задньому подвір`ї вище вказаного супермаркету, та який належить потерпілому ОСОБА_6 , звідки таємно викрав з переднього правого сидіння автомобіля чоловічу сумку (барсетку) коричневого кольору з надписом «Jeep Buluo», вартістю 500 грн., в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 3000 грн, та 200 далврів США. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому матеріальної шкоди на суму 3000 грн, та 200 доларів США що згідно офіційного курсу НБУ становить 7505,36 грн. на загальну суму 11005,36 грн. За таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану. Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 22.01.2024, протоколом затримання в порядку ст.208 КПК протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілого, та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких. Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочини, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років і, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Щодо ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду слід відмітити, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. В даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований та підтверджуються наявними матеріалами. Дійсним є такий ризик у розрізі того, що підозрюваний будучи обізнаним з санкцією статті, яка їй інкримінується, а саме те що за вчинення злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, також те що підозрюваний немає постійного місця роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду в подальшому, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки не всі свідки на час розгляду даного клопотання, судом ще не допитані. Ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого. Також наявний ризик того що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, даний ризик є вмотивований тим що підозрюваний вже був засуджений за вчинення тяжких злочинів проти власності та проти життя та здоров`я громадян, зокрема ОСОБА_4 є судимим вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.02.2007 за ст.121 ч.1, 185 ч.3 КК України, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2008 за ст.125 ч.1 КК України, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03.04.2008 за ст.185 ч.2 КК України, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 за ст.121 ч.1 КК України, судимість не знята і не погашена, однак останній на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин. Крім цього, просить суд при розгляді клопотання також врахувати діючий на даний час та на час вчинення кримінального правопорушення воєнний стан на території України, введений та продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Отже, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою. Слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя та місце його вчинення, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим. Також просить врахувати, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, згідно ухвали від 24.01.2024 закінчується 22.03.2023. Таким чином, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 строком на два місяці.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою та просив таке задовольнити з підстав, які наведені у клопотанні. Зокрема зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, чинити на них психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив, щоб вони змінили або відмовилися від своїх показів, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також просить суд врахувати ту обставину, щообвинувачений вже був засуджений за вчинення тяжких злочинів проти власності та проти життя та здоров`я громадян, зокрема ОСОБА_4 є судимий вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.02.2007 за ст.121 ч.1, 185 ч.3 КК України, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2008 за ст.125 ч.1 КК України, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03.04.2008 за ст.185 ч.2 КК України, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 за ст.121 ч.1 КК України, судимість не знята і не погашена, однак останній на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи з вищезазначених причин не зможуть запобігти вказаним ризикам. Строк дії раніше обраного слідчим суддею Рахівського районного суду Закарпатської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 22 березня 2024 року, кримінальне провадження не завершене, ризики, визначені судом на сьогодні не відпали, справу по суті ще не розглянуто.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 поголджується з позицією свого підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. 28.02.2024 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини статті 183 КПК України, передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 №1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 від 24.01.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 (шістдесят) діб, який закінчується 22 березня 2024 року. Визначено ОСОБА_4 заставу у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, а саме: код отримувача (ЄДРПОУ) 26213408, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0018501.

Станом на день розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 не вніс на спеціальний рахунок визначену судом заставу.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

Так, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що доводи прокурора щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, є обгрунтованими.

З довідки про судимість ОСОБА_4 , вбачається, що останній є неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та проти життя та здоров`я, в останнє засуджений Рахівським районним судом Закарпатської області 06.07.2021 року.

Так, згідно вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.07.2021 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки і 2 (два) місяці позбавлення волі. Також зазначено, що строк відбування покарання слід рахувати з моменту затримання, а саме 27.12.2020 року. Зі слів обвинуваченого, звільнений умовно-достроково близько 8 місяців тому.

Отже, на момент вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 фактично не відбув покарання, призначене за попереднім вироком.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку суду, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, суд враховуючи обгрунтованість підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінальних правопорушень, встановлені ризики, оцінені в сукупності з даними про особу обвинуваченого, вважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

Підсумовуючи викладені вище обставини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відтак, строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, з загальною середньою освітою, неодруженому, раніше судимого вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.02.2007 за ч.1 ст.121, ч.3 ст.185 КК України, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2008 за ч.1 ст.125 КК України, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03.04.2008 за ч.2 ст.185 КК України, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 за ч.1 ст.121 КК України, судимість не знята і не погашена, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, строком на 60 діб, тобто по 19 травня 2024 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У відповідності до вимог абз.2 ч.2 ст.392 КПК України вказана ухвала, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1