Номер провадження: 11-кп/813/671/24
Справа № 504/3980/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.09.2023 у кримінальному провадженні №0000044, внесеному до ЄРДР 06.06.2023 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Будапешт, Угорщина, українця за національністю, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Застосовано ст. 75 КК України та звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що в нього протягом травня та червня 2023 року, більш точну дату та час не встановлено, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичних засобів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 на початку червня 2023 року, більш точну дату та час не встановлено, зірвав листя із дикоростучої рослини роду конопель, яка раніше виросла за його місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому висушив, подрібнив та почав незаконно зберігати за місцем мешкання для особистого вживання, без мети збуту.

Так, 06.06.2023 співробітниками поліції відповідно до Наказу №1396 від 05.06.2023 «Про організацію та проведення контрдиверсійних оперативно бойових заходів» в ході огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_8 на території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження сіро зеленого кольору, масою у висушеному стані 0,476 г та 10,811 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса канабісу в висушеному стані становить 11,287 г.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним, підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 69-1 КК України призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років, тоді як максимальний розмір не може перевищувати 2 роки обмеження волі.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. При цьому клопотань про його обов`язкову участь у судовому засіданні не заявляв.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого, оскільки питання щодо погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі сторони обвинувачення не ставиться, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Разом з тим, щодо доводів апеляційної скарги прокурора, з приводу зміни вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Так судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, що стало підставою для розгляду даного кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальними правопорушеннями збитки або шкоду не заподіяно.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

У п. 6-3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що, положення статті 69-1 КК застосовуються лише при призначенні найбільш суворого виду основного покарання, яке передбачено у відповідній санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК. Якщо ж така санкція є альтернативною, то суд має право застосувати вимоги статті 69-1 КК стосовно максимального строку (розміру) лише найбільш суворого виду основного покарання з числа тих декількох, які у цій санкції передбачено.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

За таких умов, з урахуванням наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, призначене максимальне покарання за ч. 1 ст. 309 КК України не може перевищувати 2 роки обмеження волі.

Проте, призначаючи ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, районний суд на вищевказані вимоги ст. 69-1 КК України уваги не звернув та призначив покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, що перевищує 2/3 максимального строку.

Таким чином суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченому більш суворе покарання, ніж передбачено ст. 69-1 КК України, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Згідно зі ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає зміні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.09.2023 у кримінальному провадженні №0000044, внесеному до ЄРДР 06.06.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК Українив частині призначення покарання - змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4