Справа № 354/245/24
Провадження № 1-кп/354/75/24
У Х В А Л А

26 червня 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 08 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 08 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою суду від 11.04.2024 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту на транспортний засіб марки TOYOTA CHASER реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є обвинувачений ОСОБА_5

25.06.2024 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 повторно подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про скасування арешту майна у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.05.20023 року на належний обвинуваченому ОСОБА_5 транспортний засіб марки TOYOTA CHASER реєстраційний номер НОМЕР_1 та накласти арешт на належну ОСОБА_5 на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування даного клопотання зазначив, що арешт на вказаний автомобіль був накладений з метою забезпечення проведення експертиз у кримінальному провадженні, а тому на даний час подальша потреба у перебуванні даного транспортного засобу під арештом відпала, а його подальше утримання на арешт майданчику є невиправданим обмеженням володільця у реалізації права володіння та користування протягом тривалого часу, чим завдається істотна шкода майну без належного утримання для забезпечення товарного вигляду та вартості, а також це тягне за собою додаткові витрати, які обвинувачений змушений буде відшкодувати за утримання майна на арешт майданчику. Однак, розуміючи те, що у разі ухвалення вироку та стягнення з обвинуваченого завданої матеріальної шкоди може виникнути необхідність у реалізації майна та подальшої передачі коштів потерпілому, обвинувачений не заперечує щодо накладення арешту на інше його майно та просить накласти арешт на квартиру, за вказаною адресою, власником якої він являється.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення вказаного клопотання заперечив, посилаючись на його передчасність, оскільки зазначений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і у ході судового розгляду може виникнути необхідність у його дослідженні.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 у задоволенні клопотання в частині скасування арешту на транспортний засіб просив відмовити, посилаючись на те, що стороною захисту у поданому клопотанні не доведено, що арешт на вказане майно накладено необгрунтовано чи на даний час у ньому відпала потреба, оскільки потерпілим подано цивільний позов і на даний час обвинуваченим не відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду. У частині клопотання про накладення арешту на належну обвинуваченому квартиру вказане клопотання до задоволення не підлягає, оскільки згідно з нормами КПК України обвинувачений не наділений правом на звернення до суду із таким клопотанням.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та долучені до нього докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2ст. 131 КПК України.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.2,9 ст.100 КПК України, речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина перша ст.174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження,які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження-судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, учасник судового провадження, який подав таке клопотання, має довести, що:

- в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або - арешт накладено необґрунтовано.І доведення цих підстав покладається на ініціатора клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.05.2023 року накладено арешт на транспортний засіб марки TOYOTA CHASER реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 з метою збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, враховуючи, що арешт накладений на зазначене майно з метою збереження речових доказів, наразі судовий розгляд у кримінальному провадженні по суті не розпочато, не допитані учасники судового розгляду, в цілому докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, що не виключає ймовірності того, що в подальшому виникне потреба в додатковому дослідженні речових доказів, проведення експертиз, на даній стадії кримінального провадження стороною захисту не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, та існують підстави для подальшого застосування арешту майна, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту, оскільки останнє подано передчасно.

Щодо клопотання захисника про накладення арешту на належну обвинуваченому ОСОБА_5 на праві приватної власності квартиру суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Таким чином, обвинувачений та його захисник відповідно до норм КПК України не наділені правом самостійного звернення до слідчого судді чи суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Відтак суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання сторони захисту у цій частині слід відмовити із наведених мотивів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 100, 170, 174, 369-372, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту на транспортний засіб марки TOYOTA CHASER реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на належну ОСОБА_5 на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 31-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 01 липня 2024 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1