Справа № 553/92/24
Провадження № 1-кп/553/556/2024
У Х В А Л А

Іменем України

06.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 19.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Ленінському районному суді міста Полтави перебуває кримінальне провадження № 0000598 від 19.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, за наступних обставин: 18.11.2023, приблизно о 21:15 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у приміщенні кафе "ІНФОРМАЦІЯ_4" за адресою: АДРЕСА_3. Під час спілкування між останніми виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . З метою реалізації злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті тривалих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 вихопив правою рукою з сумки розміщеній на ньому кухонний ніж, та яким наніс один удар ОСОБА_4 в область живота, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: рани м`яких тканин черевної стінки зліва, яка проникає в черевну порожнину з множинними наскрізними пораненнями тонкого кишківника та дотичним пораненням брижі тонкого кишківника з розвитком гемоперитоніум, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Під час підготовчого засідання прокурор, потерпілий та представник потерпілого висловили думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із зазначенням у ньому завідомо безпідставної та недостовірної обтяжуючої обставини, а саме стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 , що у подальшому впливає на призначення покарання, а також безпідставне обвинувачення ОСОБА_8 в рамках даного кримінального правопорушення.

На обґрунтування клопотання зазначив, що він на даній стадії є захисником обвинуваченого, а не підозрюваного ОСОБА_6 , в обвинувальному акті викладаються обставини стосовно двох обвинувачених - ОСОБА_8 , якому в рамках даного кримінального правопорушення не вручалась навіть підозра у вчиненні кримінального правопорушення, та стосовно ОСОБА_6 . В обвинувальному акті викладаються обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, і дана обставина в обвинувальному акті зазначається обтяжуючою обставиною та відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 , при цьому, органу досудового розслідування та стороні обвинувачення достеменно відомо, що ОСОБА_6 у стані сп`яніння не перебував, що підтверджується письмовим доказом, який міститься у матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію, висловлену захисником.

Прокурор, потерпілий та представник потерпілого вказали на безпідставність заявленого захисником клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, та додані до нього документи, суд доходить виноску про таке.

Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно положень ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається із змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце тоді, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті. На даній стадії судового провадження суд обмежений лише перевіркою змісту обвинувального акта та наявністю необхідних відомостей та реквізитів, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000598 від 19.11.2023, слідчим повністю дотриманні вимоги пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структуру, а саме формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому суд вважає, що клопотання сторони захисту є необґрунтованим.

Технічні помилки в обвинувальному акті не є достатніми підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Інші зазначені захисником підстави повернення обвинувального акту зводяться до оцінки зібраних під час досудового розслідування доказів.

При цьому, суд наголошує, що у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а вирішується питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі наданого обвинувального акту.

Отже, суттєвих порушень, за яких суд має повернути обвинувальний акт прокурору з цих підстав, судом не встановлено.

Обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4, 6 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави.

Угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні не укладалась.

Визначено дату і місце судового розгляду, з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, виконані інші вимоги частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Наявні підстави для закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки усвідомлює невідворотність покарання, незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні на його користь, матиме можливість продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки зловживає алкоголем, внаслідок чого стає небезпечним для оточуючих. На думку прокурора, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 23.00 год. до 06.00 год. ранку.

На обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_6 , одружений, має на утриманні малолітнього сина, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає з 2017 року, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило. ОСОБА_6 проживає з дружиною та малолітнім сином. За свідченнями сусідів працьовитий, товариський, ввічливий, у побуті доброзичливий та чуйний, має міцну сім`ю, займається вихованням сина, утримує сім`ю, є фізичною-особою підприємцем, у конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, а навпаки - дружелюбний і, по можливості, надає допомогу. Зареєстрований проживаючим в АДРЕСА_2 , де зарекомендував себе, як добропорядний житель, ввічливий, врівноважений, витриманий, приймає участь у громадському житті старостату та допомозі ЗСУ. ОСОБА_6 має постійне місце роботи, працює ФОП з 2021 року та сплачує податки, з метою здійснення підприємницької діяльності має кредит, який йому необхідно виплачувати, один забезпечує сім`ю, дружину та сина, займається волонтерською роботою та підтримує військових. ОСОБА_6 має хронічні захворювання та потребує догляду у лікарів гастроентеролога, проктолога та кардіолога, дотримуватися режиму праці та дієти, виключати важку фізичну працю в період загострення стану здоров`я. Раніше не судимий. ОСОБА_6 не давав жодних підстав, не вчиняв жодних дій, які б давали підставу органу досудового розслідування вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у розшуку не перебував, з місця події не тікав, а був на місці пригоди до приїзду працівників поліції, опору не чинив та надав усі пояснення, співпрацював зі слідством із самого початку, сприяв органу досудового розслідування щоб в найкоротший термін провести усі слідчі та дав вичерпну інформацію в рамках даного кримінального провадження. Щиро розкаюється у вчиненому та визнає свою вину, перебуваючи в місцях позбавлення волі несе покарання та розкаюється у вчиненому. ОСОБА_6 не може будь-яким чином впливати на будь-яких осіб, оскільки потерпілий та свідки допитані, сам ОСОБА_6 визнав вину і не спростовує спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Обвинувачений з дружиною письмово зверталися до потерпілого ОСОБА_4 , розкаювалися та визнавали вину, просили пробачення та намагалися відшкодувати йому завдані збитки на лікування, але поштові конверти були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання. ОСОБА_6 добровільно відшкодував витрати на лікування ОСОБА_4 у КП «1-а МКЛ ПМР» на загальну суму 16242,22 грн. 27.02.2024 ОСОБА_6 , через дружину ОСОБА_9 , була вручена повістка про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та готовий виконувати свій обов`язок щодо захисту Батьківщини. 05.03.2024 стороною захисту подано прокурору клопотання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. ОСОБА_6 алкоголем не зловживає, згідно висновків щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено. Таким чином, вбачається, що сторона обвинувачення намагається придумати недостовірні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , а також намагається зазначити ризики, які відсутні. Сторона захисту вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні ризики, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , належить до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі, обставини чого не виключають застосування серед іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, який сторона захисту та ОСОБА_6 просить змінити, враховуючи усі вищевикладені обставини та стан його здоров`я. На теперішній час досудове розслідування закінчено, проведені усі експертні дослідження, допитані усі свідки, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, потерпілий знаходиться незаконно за межами України, а тому ОСОБА_6 не може ніяким чином впливати на хід досудового розслідування та перешкоджати розгляду кримінального провадження у суді. Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні повідомив, що потерпілий перебуває у Польщі на лікуванні, судом було задоволено клопотання про участь потерпілого у судових засіданнях в режимі відеоконференції. При цьому, суд задовольняючи клопотання щодо участі потерпілого у судовому засіданні в режимі відеоконференції прикриває незаконний перетин кордону України потерпілим, який не маючи законних підстав під час воєнного стану на території України, як військовозобов`язаний, перетнув кордон України, і на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Сторона захисту просить врахувати дане правопорушення потерпілим та з`ясувати законність перетину кордону України, неупереджено ставитися як до обвинуваченого, так і до потерпілого.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому, при цьому, вказав на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора та вказали на недоведеність прокурором ризиків, просили змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Потерпілий та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд доходить висновку про таке.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави 21.11.2023 застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, з 01 год. 15 хв. 19.11.2023 до 01 год. 15 хв. 17.01.2024. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.01.2024 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.03.2024, включно.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 2 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами статті 178 Кримінального процесуального кодексу України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчинення тяжкого кримінального правопорушення. Санкція частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При вирішення питання щодо дії запобіжного заходу, суд не вирішує питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а також питання щодо доведеності чи не доведеності його вини у вчиненні цього злочину, оскільки вказані питання, відповідно до вимог статей 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, можуть бути вирішені судом лише при прийнятті остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , слідчим суддею було враховано ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Суд вважає доведеним стороною обвинувачення, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Сулаоя проти Естонії), § 64) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність даних про міцні соціальні зв`язки в місці його проживання, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , який не має тяжких захворювань чи інвалідності.

Судом вивчалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, проте, враховуючи існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, як то тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину у якому він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого та з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою стосовно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З підстав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави не визначається.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (частина 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 174, 176, 177, 178, 182, 183, 196, 197, 314-315 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України у відкритому судовому засіданні на 14.03.2024 на 13:15 год.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 04.05.2024, включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на нічний домашній арешт - відмовити.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 11.03.2024.

Головуючий ОСОБА_1