СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2026/24
ун. № 759/5501/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 00000018 від 15.01.2023,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2024, на автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ, та зобов`язати слідчого повернути вказане їй майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2024 у справі № 759/1461/24, накладено арешт на вищезазначене майно. Так, ОСОБА_6 , який є знайомим її чоловіка, користувався її автомобілем «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , та про рід його діяльності їй не було відомо. Також зазначає, що обставини кримінального провадження № 00000018 від 15.01.2023 їй невідомі, не має жодного відношення до цього злочину і не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 00000018 від 15.01.2023. Вважає, що накладення арешту на її автомобіль порушує її права, як власника. Крім цього, наразі вона отримала посвідчення водія, має неповнолітню дочку, її чоловік перебуває у зоні бойових дій та враховуючи те, що на території України ведуться бойові дії, тому без автомобіля вона позбавлена можливості вивезти дочку у безпечне місце в разі необхідності.

В судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому та просила задовольнити.

У судовому засіданні слідчий заперечив щодо скасування арешту на майно, посилаючись на те, що автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 00000018 від 15.01.2023, про що надав копію постанови від 16.01.2024. Крім цього, надав для долучення до матеріалів справи копію протоколу від 27.12.2023 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: візуального спостереження за особою. Також повідомив, що в органу досудового розслідування наявні докази того, що ОСОБА_5 знала про незаконну діяльність, що підтверджується копією протоколу від 14.12.2023 про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: аудіо-відео контроль особи.

Заслухавши доводи представника власника майна та слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею з`ясовано, що головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 00000018 від 15.01.2023.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2024 у справі № 759/1461/24, накладено арешт на тимчасово вилучене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучене 16.01.2024 під час проведення обшуку, а саме: на автомобіль марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ, які належать ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 16.01.2024 про визнання речей речовими доказами, вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 00000018 від 15.01.2023.

Підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження стало те, що вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна перевірка ухвали про арешт майна не здійснюється. Слідчий суддя не уповноважений на такий розгляд, оскільки це відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції у порядку, передбаченому Главою 31 КПК України. Оскарження рішення до суду вищої інстанції та скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України мають різні процесуальні завдання.

Відповідно до аб. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (аб. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аб. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на наведене, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000018 від 15.01.2023 триває, майно, на яке власник майна просить скасувати арешт відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а відтак слідчий суддя вважає, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2024 у справі № 759/1461/24, наразі не відпала. В свою чергу, скасування заходу забезпечення може призвести до втрати речових доказів, що зашкодить меті кримінального провадження.

Таким чином, на час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя дійшов до висновку, що накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_5 виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна.

Доводи представника власника майна не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії досудового розслідування вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Києві від 22.01.2024 у справі № 759/1461/24.

Доводи представника власника майна про відсутність у ОСОБА_5 процесуального статусу, який би виправдовував подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, є безпідставними, оскільки, арешт майна з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, необхідно відмовити.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 23.01.2024 у справі 569/19829/21, вказана ухвала підлягає оскарженню на підставі п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116607268).

Керуючись статями 174, 309, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 00000018 від 15.01.2023 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1