Справа № 559/734/24
Провадження № 1-кп/559/169/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно об`єднане кримінальне провадження №0000053 від 23.02.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 10 серпня 2023 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75,76 КК України, з встановленням іспитового строку на 1 рік

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.395, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України

та угоду про визнання винуватості від 14 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту і не погашену судимість, в період іспитового строку, повторно, вчинив нові, умисні, корисливі злочини.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 21.10.2022 на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 13.10.2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на не відбутий термін покарання 1 рік 1 місяць 29 днів, був звільнений із Державної установи «Маневицька виправна колонія» (№ 42), після чого прибув для проживання в АДРЕСА_3 , в подальшому змінив своє місце проживання на АДРЕСА_4 , після чого переїхав проживати в АДРЕСА_5 .

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року, відповідно до вимог п. «в» ст. 3, ст. ст. 6, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік із встановленням обмежень:

-заборонено вихід з будинку за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_5 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступного дня;

-зобов`язано з`являтися до Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області 1, 2, 3, 4 понеділка кожного місяця, в період часу з 9.00 по 11.00 годину;

- заборонено перебування в ресторанах, кафе, барах та інших місцях м. Дубно та Дубенського району, де спиртні напої продаються на розлив;

-заборонено виїзд за межі Дубенського району Рівненської області без відповідного дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про встановлені вказаним судовим рішенням заборони, в порушення вимог п. п. «а», «в» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних на те причин, самовільно, без дозволу Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області, 14 лютого 2024 року залишив місце проживання, по АДРЕСА_6 , чим порушив обмеження адміністративного нагляду та був відсутній за місцем проживання до 26 лютого 2024 року.

Встановлено, що з 19 лютого 2024 року ОСОБА_4 перебував у м. Кременець, Тернопільської області, чим порушив обмеження адміністративного нагляду та виїхав за межі Дубенського району Рівненської області без відповідного дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 25.11.2023 близько 18 год. 00 хв., реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами та продовженнями, перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_7 , користуючись відсутністю нагляду за своїми діями з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, повторно здійснив крадіжку ексцентрикової шліфмашини марки «Дніпро-М РЕ-50S», вартістю 1399,67 грн. та кутової шліфмашини (болгарки) марки «Дніпро-М GL-145S», вартістю 1207,33 грн., які знаходились в нежитловій кімнаті будинку, а також зварювального апарату марки «Дніпро-М САБ-258 ДПК», вартістю 2613,33 грн. та електричного рубанка марки «Rebir IE-570 B1», вартістю 1230 грн., які знаходились в приміщенні гаража, господарства ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 непомітно залишив територію господарства і таким чином перевів викрадене майно у своє протиправне володіння та отримав можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим спричинив, потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 6450,33 грн.

Крім того, 15.12.2023 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій та передбачаючи настання їх наслідків, прийшов до господарства, свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 , де умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, шляхом обману під приводом позики, не маючи на меті повертати позичене, незаконно заволодів кутовою шліфувальною машиною марки «Craft-tec CPAG-270», вартістю 690,30 грн., яку ОСОБА_7 , будучи введеним в оману та не будучи обізнаним з дійсними намірами ОСОБА_4 , не повертати позичену річ, дозволив взяти в приміщенні гаражу в господарстві по місцю свого проживання.

В подальшому, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, незаконно заволодівши вказаним інструментом, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 690,30 грн.

Окрім того, 15.12.2023 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами та продовженнями, перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 , де під час вчинення вказаних шахрайських дій, користуючись відсутністю нагляду за своїми діями з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, повторно викрав: електозварювальний апарат марки «Дніпро САБ-258Н», вартістю 2040,00 грн. та шуруповерт марки «Ритм ДЄ-620Р», вартістю 411,97 грн., які знаходились в приміщенні гаражу, господарства ОСОБА_7 та непомітно залишив територію господарства і таким чином перевів викрадене майно у своє протиправне володіння та отримав можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим спричинив, потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 2450,97 грн.

ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.01.2024 , перебуваючи в м. Дубно, Рівненської області, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно -небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, розмістив в соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « ОСОБА_8 » НОМЕР_2 оголошення про продаж телефону, якого в дійсності не мав наміру та продавати.

В подальшому, 15.01.2024 у відповідь на подане, ОСОБА_4 , оголошення, в соціальній мережі «Facebook» з приводу продажу вказаного телефона до нього звернулася ОСОБА_9 , якій ОСОБА_4 , повідомивши завідомо не достовірні дані, запевнив у необхідності передачі завдатку за замовлений товар в сумі 600 грн. ОСОБА_9 будучи введеною в обману, не будучи обізнаною з дійсними намірами ОСОБА_4 не продавати замовлений товар, добровільно перерахувала кошти 15.01.2024 о 22 год. 25 хв. в сумі 600 грн., які були перераховані нею з власного карткового рахунку, відкритого на її ім`я в АТ КБ «Приватбанк» на банківський картковий рахунок, № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_10 , яким в той час користувався ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_9 не виконав, оскільки не мав наміру їх виконувати, таким чином заволодів та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 600 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 , 15.01.2024 , перебуваючи в м. Дубно, Рівненської області, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, розмістив в соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « ОСОБА_8 » НОМЕР_2 оголошення про продаж куртки, якої, в дійсності, не мав наміру продавати.

В подальшому, 17.01.2024 у відповідь на подане, ОСОБА_4 , оголошення, в соціальній мережі «Facebook» до нього звернулася ОСОБА_11 , якій ОСОБА_4 , повідомивши завідомо не достовірні дані, запевнив у необхідності передачі завдатку за замовлений товар в сумі 500 грн.. В свою чергу, ОСОБА_11 будучи введеною в обману, не будучи обізнаною з дійсними намірами ОСОБА_4 не продавати замовлений товар, добровільно перерахувала кошти о 15 год. 07 хв. 17.01.2024 в сумі 500 грн., які були перераховані потерпілою з власного карткового рахунку, відкритого на її ім`я в АТ КБ «Приватбанк» на банківський картковий рахунок, № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_10 , яким в той час користувався ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_11 не виконав, оскільки не мав наміру їх виконувати, таким чином, заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами, якими, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Окрім того, ОСОБА_4 17.01.2024 , перебуваючи в м. Дубно, Рівненської області, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, розмістив в соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « ОСОБА_8 » НОМЕР_2 оголошення про продаж кросівок, які в дійсності не мав наміру продавати.

В подальшому, 19.01.2024 у відповідь на подане, ОСОБА_4 , оголошення, в соціальній мережі «Facebook» до нього звернувся ОСОБА_12 , якому ОСОБА_4 , повідомив завідомо не достовірні дані, запевнивши у необхідності передачі завдатку за замовлений товар в сумі 600 грн. В свою чергу, ОСОБА_12 , будучи введеним в обману, не будучи обізнаним з дійсними намірами ОСОБА_4 не продавати замовлений товар, добровільно перерахував кошти о 16 год. 55 хв. 19.01.2024 в сумі 600 грн., які були перераховані потерпілим з власного карткового рахунку, відкритого на його ім`я в АТ КБ «Приватбанк» на банківський картковий рахунок, № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_10 , яким в той час користувався ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_12 не виконав, оскільки не мав наміру їх виконувати, заволодів та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 15.01.2024 , перебуваючи в м. Дубно, Рівненської області, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, розмістив в соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « ОСОБА_8 » НОМЕР_2 оголошення про продаж телефону, якого не мав наміру продавати.

В подальшому, 21.01.2024 у відповідь на подане, ОСОБА_4 , оголошення, в соціальній мережі «Facebook» до нього звернувся ОСОБА_13 , якому ОСОБА_4 , повідомивши завідомо не достовірні дані, запевнив у необхідності передачі завдатку за замовлений товар в сумі 500 грн.

ОСОБА_13 , будучи введеним в обману, не будучи обізнаним з дійсними намірами ОСОБА_4 не продавати запропонований товар, добровільно перерахував кошти о 13 год. 28 хв. 21.01.2024 в сумі 500 грн., які були перераховані потерпілим з власного карткового рахунку відкритого на його ім`я в АТ «Універсалбанк» на банківський картковий рахунок, № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_14 , яким в той час користувався ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_13 не виконав, в результаті чого, заволодів та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , 22.01.2024, перебуваючи в м. Дубно, Рівненської області, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, розмістив в соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « ОСОБА_8 » НОМЕР_2 оголошення про продаж кросівок, які в дійсності не мав наміру продавати.

З приводу вказаного оголошення до нього звернувся ОСОБА_15 , якому ОСОБА_4 , повідомивши завідомо не достовірні дані, запевнив у необхідності передачі завдатку за замовлений товар в сумі 500 грн. В свою чергу, ОСОБА_15 , будучи введеним в обману, не будучи обізнаним з дійсними намірами ОСОБА_4 не продавати замовлений товар, добровільно перерахував кошти о 10 год. 29 хв. 22.01.2024 в сумі 600 грн., які були перераховані потерпілим з власного карткового рахунку відкритого на його ім`я в АТ КБ «Приватбанк» на банківський картковий рахунок, № НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_14 , яким в той час користувався ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_15 не виконав, в результаті чого заволодів та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 600 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 17.01.2024, перебуваючи в м. Дубно, Рівненської області, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, розмістив в соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « ОСОБА_8 » НОМЕР_2 оголошення про продаж кросівок, які не мав наміру продавати.

В подальшому, 22.01.2024 у відповідь на подане, ОСОБА_4 , оголошення, в соціальній мережі «Facebook» до нього звернувся ОСОБА_16 , якому ОСОБА_4 , повідомивши завідомо не достовірні дані, запевнив у необхідності передачі завдатку за замовлений товар в сумі 700 грн., в свою чергу, ОСОБА_16 , будучи введеним в обману, не будучи обізнаним з дійсними намірами ОСОБА_4 не продавати замовлений товар, добровільно перерахував кошти о 19 год. 48 хв. 22.01.2024 в сумі 700 грн., які були перераховані потерпілим з власного карткового рахунку відкритого на його ім`я в АТ «Перший Український міжнародний банк» на банківський картковий рахунок, № НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_14 , яким в той час користувався ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_16 не виконав, оскільки не мав наміру їх виконувати, в результаті чого заволодів та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 700 грн.

14 травня 2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому, яку обвинувачений повинний понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України у виді обмеження волі, строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України та ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту міру покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.08.2023 та остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395, ч.2 ст. 190 , ч.4 ст. 185 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення покарання, узгодженого сторонами в угоді про визнання винуватості. Обвинувачений розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілі до суду не з`явилися, однак попередньо подали заяву, де просили розгляд кримінального провадження проводити без їхньої участі, оскільки не бажають бути учасниками судового процесу. Міру покарання обвинуваченому просили призначити відповідно до Закону та укладеної угоди.

Потерпілому ОСОБА_6 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 6450 гривень 22 копійки. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 , наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілому ОСОБА_7 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3141 гривню 27 копійок. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_7 ,. наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілій ОСОБА_9 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень. Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_9 , наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілій ОСОБА_11 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень. Відповідно до заяви потерпілій ОСОБА_11 , наданої прокурору, остання надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілому ОСОБА_12 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_12 , наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілому ОСОБА_13 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_13 , наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілому ОСОБА_15 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_15 , наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Потерпілому ОСОБА_16 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_16 , наданої прокурору, останній надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , вимоги матеріального чи морального характеру, за необхідності пред`являтиме в порядку цивільного судочинства після постановлення вироку в справі.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за ч.2 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно є нетяжким злочином та за ст. 395 КК України, а саме: у самовільному залишенні місця проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду, які відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні, у зв`язку з наданням потерпілими письмової згоди прокурору на укладення угоди.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З урахуванням доведеності вини у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 та встановленні в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тому суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.

При цьому, суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 6815 гривень 52 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Угоду про визнання винуватості від 14 травня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні №0000053 від 23.02.2024, укладену між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України і призначити йому покарання

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік;

- за ст. 395 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання засудженому ОСОБА_4 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту міру покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.08.2023 та остаточно призначити засудженому ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 5(п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати після набрання вироком суду законної сили, з дня фактичного звернення вироку суду до виконання.

До вступу вироку суду у законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 у дохід держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у розмірі 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 52 копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні :

-копії гарантійних талонів на викрадений інструмент марки «Дніпро» в кількості 3 штуки, довідки з ломбардних установ, копії квитанцій про переказ коштів та фото листування на 9 аркушах - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск з відеозаписами з камер спостереження магазину «Копійочка» залишити при матеріалах кримінального провадження;

-електозварювальний апарат марки «Дніпро САБ-258Н», вилучений в ході огляду речей ОСОБА_4 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 -залишити у його розпорядженні;

-мобільний телефон марки «Huawei», моделі «SLA-L22», ceрійний номер SLA- НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_7 , банківські картки «ПриватБанк Для виплат» № НОМЕР_8 та № НОМЕР_3 та наручний годинник, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Дубенського РВП- повернути у розпорядження ОСОБА_4 ;

-копію особової справи № 40/22р. відносно ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1