Справа № 307/2544/24
Провадження №1-кс/307/418/24
У Х В А Л А

про арешт тимчасово вилученого майна

26 червня 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

встановила:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 24 червня 2024 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилався на те, що 16 червня 2024 року, в другій половині дня (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні кухні разом з малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняв щодо неї дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, а саме - малолітньої ОСОБА_6 з використанням геніталій (згвалтування).

Так, малолітня ОСОБА_6 є дочкою його співмешканки ОСОБА_7 та з якою він фактично проживає однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, достовірно знаючи, що малолітня ОСОБА_6 є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, є матеріально залежною від нього, із використанням безпорадного стану потерпілої особи, яка перебуваючи в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства та залежного становища, як дитини від особи, з якою вона проживає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, застосовуючи психологічний тиск та подолавши опір малолітньої потерпілої, не звертаючи уваги на небажання ОСОБА_6 вступати з ним у статеві зносини, з метою вчинення щодо неї дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло, стягнув із малолітньої ОСОБА_6 одяг та нижню білизну, після чого, вступив з нею у статевий акт природнім способом, чим спричинив своїми діями малолітній потерпілій ОСОБА_6 моральні та фізичні страждання, порушив її статеву недоторканість, нормальний психічний та соціальний розвиток.

20 червня 2024 року о 14:20 годині в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації якого в АДРЕСА_2 України, фактичне місце проживання у АДРЕСА_3 .

В ході затримання було здійснено обшук затриманої особи - ОСОБА_5 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung A10s» imei1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Орро» (телефон захищений паролем, а тому не представилось встановити імеі), які упаковано та опечатано в спеціалізований номерний пакет Національної поліції України ЕХРТ 0209142.

20.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

21 червня 2024 року вказані вилучені мобільні телефонии постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 визнано речовими доказами.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у арешті вказаного тимчасово вилученого майна.

Під час розгляду клопотання прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в обґрунтування вказаного клопотання посилався на викладені у ньому обставини.

Власник майна ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не прибув, однак його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши документи, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення вказаного клопотання про арешт тимчасово вилученого майна з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положенням п. 3 ч. 2 цієї статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, зокрема, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1) ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається серед іншого з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено серед іншого: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження, зокрема, третіми особами таким майном.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Із зазначеного клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна видно, що воно відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подане у строк, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України (а. с. 1, 2).

Із витягу з ЄРДР вбачається, що зокрема, слідчим СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за № 0000490 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України а. с. 5,6)

20 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. (а. с. 11-14)

Із протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20 червня 2024 року, відомо, що ОСОБА_5 затримано о 14 год. 20 хв. 20 червня 2024 року (а. с. 6-9).

Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 20 червня 2024 року, мобільний телефон марки марки «Samsung A10s» imei 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Орро» (телефон захищений паролем, через що імеі не встановлений), визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (а. с. 10).

Ураховуючи наведене, а також те, що вилучене під час обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , майно є речовим доказом для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження необхідно накласти арешт на вказане майно.

Також, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, постановляє ухвалу, в якій зазначає:

1) перелік майна, на яке накладено арешт;

2) підстави застосування арешту майна;

3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;

4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;

5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

постановила:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000490, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном, а саме:

мобільний телефон марки марки «Samsung A10s» imei 1: НОМЕР_1 , імеі 2:

НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Орро» (телефон захищений паролем, через що імеі не встановлений), власником яких є ОСОБА_5 .

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору ОСОБА_3 та не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати власнику ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити положення, що закріплені в ч.1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 01 липня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1