Провадження № 1-кс/537/283/2024
Справа № 537/564/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст.310, ч. 1 ст. 388 КК України,

встановив:

29.01.2024 до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла заява захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , відповідно до вимог якої останній просить суд ухвалити рішення яким прийняти заяву про відвід судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_5 ; розглянути та задовольнити відвід судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_5 ; судовий розгляд цієї заяви провести за його участі; передати судову справу із розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 для проведення автоматичного розподілу.

Заява про відвід обґрунтована наступним, На розгляді Судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст.310, ч. 1 ст. 388 КК України. 18 січня 2024 року ухвлою Судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_5 задоволено клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення судового засідання за його участі в режимі відеоконференції з Московським районним судом м. Харків. При цьому питання щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_6 з Черкаського районного суду Черкаської області взагалі не було вирішено. При цьому протягом більш ніж 6 місяців прокурором не забезпечено явку в судове засідання свідків, яких судом вирішено допитати в судовому засіданні та винесено ухвалу про забезпечення приводу свідків. Суддя Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_5 перебрала на себе право сторін кримінального провадження та за власної ініціативи поставила на обговорення сторін кримінального провадження питання щодо зміни порядку дослідження доказів та перейти одразу до допиту обвинуваченого ОСОБА_6 без допиту свідків сторони обвинувачення, дослідження доказів сторони захисту та допиту свідків сторони захисту. 16 лютого 2024 року відбувся судовий розгляд вказаного обвинувального акту у складі суду під головуванням судді Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 . Під час вказаного судового розгляду прокурором ОСОБА_3 забезпечено явку свідка сторони обвинувачення ОСОБА_7 . Після початку судового засідання та доповіді секретаря ОСОБА_8 про явку учасників суддя Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 запропонувала учасникам судового розгляду перейти до допиту свідка ОСОБА_7 , на що адвокат ОСОБА_4 допомогаючи суду уникнути порушень процесуального права нагадав, що протокольною ухвалою суду від 18 січня 2024 року змінено порядок дослідження доказів і з метою дотримання процесуального законодавства необхідно поставити на обговорення учасників судового розгляду питання щодо зміни порядку дослідження доказів. Зазначене зауваження захисника суддею Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 було проігноровано і суддя викликала для допиту свідка ОСОБА_7 . На думку сторони захисту така поведінка судді Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 продиктована лише тим, щоб максимально ускладнити захист ОСОБА_6 від обвинувачення, так як сторона захисту виконуючи ухвалу суду від 18 січня 2024 року була підготовлена до допиту обвинуваченого ОСОБА_6 . Такі активні дії судді Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 сторона захисту розцінює виключно як порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 . Після допиту свідка ОСОБА_7 прокурором ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_4 суддя Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 перейшла до особистого допиту свідка. Під час допиту свідка головуючим суддею ОСОБА_5 не зважаючи на заперечення сторони захисту, ставились питання, які містили в собі відповіді, вимагались відповіді на питання, на які свідок під час допиту стороною обвинувачення зазначав, що він не пам`ятає події щодо яких ставились запитання. При допиті свідка, головуючий суддя ОСОБА_5 постійно робила помітки в особистій записній книжці, а коли стало зрозумілим, що свідок не може надати відповіді, які-б влаштовували сторону обвинувачення, то суддя Крюківського районного суду м. Кременчук ОСОБА_5 стала на шлях порушення присяги судді та вступивши в позаслужбові відносини із прокурором ОСОБА_3 із використанням власного мобільного терміналу стільникового зв`язку надіслала прокурору текстове повідомлення про необхідність заявлення останнім клопотання про надання свідку для ознайомлення матеріалів кримінального провадження. Стороною захисту звернуто увагу суду про недопустимість особистого спілкування із прокурором під час судового розгляду за допомогою мобільного телефону. Отримавши вказане повідомлення від головуючого судді ОСОБА_5 . прокурор ОСОБА_3 одразу поставив перед судом питання про можливість надання свідку ОСОБА_7 можливості ознайомитись з відеозаписом. При цьому прокурором не конкретизовано клопотання (саме з яким відеозаписом прокурор клопоче ознайомити свідка), однак це клопотання судом задоволено. Після цього стороною захисту поставлено питання перед судом про мотиви і норми процесуального права на які посилається суд задовольняючи таке клопотання сторони обвинувачення, на що Головуюча суддя ОСОБА_5 відповіді не надала. З огляду на викладене, вважаю, що в діях Судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_5 наявні ознаки дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні права обвинуваченого ОСОБА_6 на своєчасний та об`єктивний розгляд його справи безстороннім судом, шляхом грубого нехтування правом обвинуваченого ОСОБА_6 на дистанційне судове провадження, порушенні права на захист ОСОБА_6 , взяття суддею непритаманних функцій та прав, штучне створення умов за яких підривається довіра до захисника та дискредитація останнього як Адвоката, тиск на свідка ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , створення умов за яких останній може допустити порушення покладених на нього процесуальних обов`язків з метою зміни запобіжного заходу і надання можливості стороні обвинувачення здійснити тиск на обвинуваченого.

В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 , зазначив, що відсутні підстави для відводу судді від розгляду кримінальної справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід судді підтримав, зазначив, що суддя ОСОБА_5 дискредитувала себе як суддя при розгляді кримінального провадження, є зацікавленою особою у розгляді зазначеного кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст.310, ч. 1 ст. 388 КК України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі принципам змагальності сторін, диспозитивності та розумності строків.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі з`явлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Інститут відводу має важливе значення для реалізацї демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22 жовтня 2019 року (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень.

При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Підстави для відводу судді викладенні у статті 75 КПК України.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що причинами відводу є незгода з ухвалою головуючого судді про розгляд справи в режимі відеоконференції від 18.01.2024 та протокольною ухвалою про зміну порядку дослідження доказів, яка прийнята під час судового засідання, також заявник вважає поведінку судді в судовому засіданні такою, що не відповідає вимогам процесуального законодавства. Також адвокатом ОСОБА_4 в заяві зазначено, що такі дії мають ознаки дисциплінарного проступку, що призводе до порушення права обвинуваченого на своєчасний та об`єктивний розгляд його справи безстороннім судом.

Факти та обставини, на які посилається представник потерпілого не є підставами для відводу в розумінні діючого кримінально-процесуального законодавства та є суб`єктивною думкою обвинуваченого та його захисника.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (далі Бангалорські принципи), об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Згідно п.п.49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості.

Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною.

Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості головуючої судді ОСОБА_5 , та які б, в свою чергу, унеможливлювали б винесення головуючою суддею об`єктивного судового рішення, а відтак, заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення, а доводи заявника є його суб`єктивною думкою, що не може бути підставою для відводу згідно діючих норм кримінально-процесуального законодавства, тому у задоволенні заяви про відвід судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст.75,80, 371, 372 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст.310, ч. 1 ст. 388 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали винесено та підписано 25.03.2024.

Суддя ОСОБА_1