Справа № 185/8889/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 03 червня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця м. Павлограда Дніпропетровської обл., громадянина України, із

середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.05.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі,

на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з

іспитовим строком на 1 рік. 09.10.2018 року Дніпровським апеляційним судом

вирок скасований у частині призначеного покарання, за ст. 185 ч. 2 КК України

призначено покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 3 міс. арешту, на

підставі ст. 71 КК України, 72 ч. 3 КК України до призначеного покарання

повністю приєднаний не відбутий строк за вироком Павлоградського

міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2017 року та

остаточно призначено 3 міс. арешту та штраф 850 грн. виконувати самостійно,

- 12.09.2019 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на

підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 «А» ст. 72 КК України частково приєднано 1 міс. за

вироком Дніпровського апеляційного суду, до відбуття визначено 3 роки 7

місяців позбавлення волі,

25.02.2022 року звільнений із Синельниківської ВК Дніпропетровської

області (№94) за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України,

із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні

неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2023 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись з раніше знайомим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на пішохідній доріжці поблизу будинку № 2 по вулиці Достоєвського у м. Павлоград, побачили раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який прямував їм на зустріч та достовірно знаючи про те, що у останнього при собі є мобільний телефон марки «Нuawеі» модель Нuawеі ТІТ-U02, бежевого кольору та в цей момент у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки марки «Нuawеі» модель Нuawеі ТІТ-U02, бежевого кольору, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а ОСОБА_10 також і повторно.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, 03.06.2023 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , почали наносити йому удари руками по тулубу, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав. В подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_7 , до вчинення можливого опору, продовжили наносити останньому удари ногами по тулубу та верхніх кінцівках, спричиняючи потерпілому фізичний біль, тобто застосовувати відносно потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після чого, продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел, в той же день та в той же час, ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_7 , до вчинення можливого опору подавлена, попередньо застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ( ОСОБА_10 також і повторно), відкрито викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки марки «Нuawеі» модель Нuawеі ТІТ-U02, бежевого кольору.

Після чого, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 з місця вчинення злочину пішли розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 983,33 грн.

Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачені винуватість свою заперечили, надавши наступні покази. Допитаний обвинувачений ОСОБА_12 показав, що 03 червня 2023 року гуляв із ОСОБА_13 по вулиці. Біля свого будинку вони зустріли потерпілого, який йшов на зустріч та вирішили попросити цигарку, він різко відповів, після чого виникла словесна перепалка та бійка, в ході якої він дав потерпілому декілька разів ляпаса по обличчю та вдарив коліном, більше його не бив. Мазілін в цей час стояв у стороні. Далі ОСОБА_13 відтягнув його від потерпілого і вони пішли. Телефон у потерпілого вони не брали, взагалі його не бачили. З потерпілим він особисто не був раніше знайомий та будь-яких речей в нього він не брав. Далі він та ОСОБА_13 йшли по вулиці, їх зустрів поліцейський, підвів до ларька. Там у траві, біля магазину, згодом поліцейський знайшов телефон, а потерпілий вже перебував біля магазину. Відбитки пальців у них брали біля ларька на місці, а потім у відділку. Потерпілий вже був біля ларька. Вони йшли на ларьок по вул. Дніпровській, там поруч сидів потерпілий, поліцейські вже були із ним. Поліцейські спитали у обвинуваченого, чи це були вони, на що потерпілий підтвердив. Потерпілого бачив двічі. Коли побачив потерпілого вперше, то він із свідком ОСОБА_14 йшли на відстані. Він дав потерпілому по шиї, вдарив у живіт, той впав, далі його ніхто не бив.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_15 знайомий. 03 червня 2023 року він йшов з ОСОБА_15 та зустрів потерпілого з жінкою. Він побачив знайому, з якою вчився у школі та відійшов поговорити з нею. Коли повернувся, то потерпілий сидів на бардюрі. Він чув, як потерпілий виражався нецензурною лайкою на ОСОБА_15 . Де дівся телефон, йому не відомо. Він не брав телефон, тілесні ушкодження потерпілому не завдавав. Коли ОСОБА_10 розмовляв з потерпілим, він трохи відійшов. Підтверджує, що потерпілий та свідок ОСОБА_14 спочатку йшли окремо.

Таким чином, позиція зводиться до того, що телефон потерпілого вони взагалі не брали, а ударів потерпілому завдавав тільки ОСОБА_10 .

Версія подій обвинувачених спростовується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що 03 червня 2023 року, приблизно о 18.00 год., він йшов зі знайомою ОСОБА_16 , обігнав обвинувачених, а потім повернувся їм на зустріч. ОСОБА_10 підійшов та затиснув передпліччям його шию та став тягнути його, а далі почав його бити рукою у вухо, коліном в грудну клітину, кілька разів, після чого він впав. ОСОБА_11 був поруч, декілька разів вдарив його. Телефон витягнули з кишені, коли він ще стояв. Хто витягнув він не бачив. Телефон перебував в лівій кишені джинсів. Куди ОСОБА_11 його вдарив, він не пам`ятає, але впевнений, що вдарив не менше одного разу. Телефон був у лівій кишені обтягуючих джинсів, і його було видно в кишені. У той день він був трохи напідпитку. ОСОБА_13 вдарив його після того, як телефона вже не було в нього. Телефон випасти не міг, на місці події телефону також не було. Його знайома також телефону не бачила. Зателефонувавши з телефону знайомої на свій телефон, ніхто не відповідав. Коли прийшли на магазин «112», то обвинувачені вже там перебували та поліція у траві знайшла його телефон. Коли обвинувачені побачили його перший раз, то вони просили подзвонити.

На слідчому експерименті від 08 червня 2023 року потерпілий ОСОБА_7 показав та розповів, що він разом зі своєю знайомою ходив у магазин. На зворотному шляху на зустріч йшли двоє чоловіків. Чоловік у червоній футболці поклав йому руку на шию та сказав: «Пішли поговоримо», відвів його з дороги під дерево та почали наносити йому удари, відчув, що з кишені хтось з двох чоловіків дістав мобільний телефон. (а.с. 143-148).

Відповідно до протоколу впізнання від 03 червня 2023 року, потерпілий ОСОБА_7 за рисами обличчя, вказав на ОСОБА_10 , як на особу, яка 03.06.2023 року заволоділа його мобільним телефоном із застосуванням насильства (а.с. 102-104 ). Також, серед наданих 4 знімків вказав на ОСОБА_11 , як особу, яка заволоділа його мобільним телефоном із застосуванням насильства (а.с. 105-107 ).

За висновком експерта № 214 від 06.06.2023 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівої вушної раковини в проекції лівої виличної ділянки, які утворились від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Більш вірогідно, було спричинено не менше двох травмуючи дій. Давність їх утворення може відповідати даті, вказаній у медичній документації на його ім`я, тобто 03.06.2023 року (а.с. 135-136 ).

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що, вона з потерпілим ходила за цигарками. Цигарки не купили, коли повертались, назустріч йшли обвинувачені. Підійшов ОСОБА_10 та схопив потерпілого за шию рукою та вдарив ногою у живіт, не чула, щоб обвинувачений щось казав потерпілому. Потім вона відійшла від потерпілого на іншу сторону, бо злякалась. Обвинувачений ОСОБА_13 був поруч з ОСОБА_15 , він вдарив потерпілого кілька разів, коли потерпілий вже впав і потім стояв поряд. Після того, як потерпілий впав, ОСОБА_15 бив його по ногах, а ОСОБА_13 далі стояв поруч. Потім вона стала казати обвинуваченим, щоб вони не били потерпілого і вони пішли. У потерпілого був телефон. Коли вона підняла потерпілого, телефону не стало. Вона зі свого телефону почала телефонували на номер потерпілого, гудки йшли, але поруч телефону не було. Десь через півгодини вони прийшли додому та зателефонували у поліцію з її телефону, приїхали працівники поліції та відвели їх до ларька «112» у районі селища «Полігон». Все що показала на слідчому експерименті, вона підтверджує. Вона не бачила, хто і як у потерпілого забирав телефон. Коли потерпілий йшов в магазин, то обвинувачені просили в нього подзвонити.

Досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 27 червня 2023 року за участі свідка ОСОБА_17 , відповідно до якого свідок показала та розповіла, що разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 повертались із магазину та пішли по дорозі навпроти буд. АДРЕСА_4 . На зустріч їм йшли два чоловіки, один із них у червоній футболці схопив ОСОБА_7 за шию та почав відводити до дерева, після чого вдарив його ногою у живіт. Другий чоловік стояв навпроти. У цей час чоловік у червоній футболці вдарив ОСОБА_18 по голові, і коли той впав, то чоловіки били його ногами по тілу. (а.с. 149-154 ).

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показав, що працює інспектором Павлоградського РВП чергового відділу моніторингу. З ОСОБА_15 знайомий, відносини добрі, ОСОБА_13 не знає. Дати не пам`ятає, знаходився на добовому чергуванні. На лінію 102 надійшло повідомлення про пограбування, на місце події біля ОСОБА_20 було направлено слідчу оперативну групу. Двоє невідомих побили та забрали телефон. Після цього він здійснив дзвінок на номер потерпілого, який той повідомив. Трубку взяв невідомий чоловік, який не представився. Він запропоновав тому чоловікові підійти в магазин 112 (в тому ж районі) та повернути вказаний мобільний телефон. Той погодився, і сказав, що він йому не потрібен. Після цього на цей магазин було направлено наряд реагування патрульної поліції. Вони встановили двох чоловіків, як були біля магазину та або біля них, або біля магазину був знайдений телефон.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він зі своїм знайомим ОСОБА_22 знаходився біля зупинки - кіоск «Бегемот» по вул. Дніпровській. Працівники поліції попросили їх побути понятими, вони погодились. Вони спостерігали за роботою працівників поліції, як вони знайшли телефон біля кущів зліва. Працівники поліції підняли чорний сенсорний телефон та поклали його у спецпакет. Він бачив, як діставали телефон та зняли з нього відбитки. Обвинувачених там не бачив. Поліція у цей момент вже була там. Вони підписували протокол, проводились слідчі дії. Вони своїми підписами засвідчили протокол. Хто викинув у кущі телефон, він не бачив. Це був вечір, коли проводився огляд. Він не пам`ятає, щоб у його присутності вмикали телефон. Протокол читали, там було все вірно записано, він поставив свій підпис. Поліція ніяких імен не називала.

Досліджено протокол огляду від 03 червня 2023 року, а саме ділянки місцевості, яка розташована поблизу торгового павільйону № 112 району «Полігон» по вул. Дніпровській в м. Павлограді. Поблизу торгового павільйону на землі у траві виявлений мобільний телефон марки «Huawei», на якому виявлені пошкодження скла на передній частині телефону у вигляді тріщин. З телефону зняті відбитки пальців, понятий підтвердив свої підписи в протоколі (а.с. 92-96 ).

За висновком судової трасологічної експертизи від 15 червня 2023 року, слід пальця руки розмірами 20х24 мм., вилучений 03.06.2023 року під час огляду місця події, залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , слід пальця руки 18х16 мм. залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 (а.с. 157-167 ). Захист прохав визнати вказані висновки недопустимими, бо на телефоні немає відбитків потерпілого. Суд критично ставиться до такої позиції захисту. По-перше, вилучення відбитків з телефону потерпілого зафіксоване протоколом огляду місця події та підтверджено показами понятого. По-друге, судом встановлено з показів потерпілого, що телефон перебував у лівій кишені джинсів, які є обтягуючими, тому логічним є те, що поверхня телефону зазнавала фізичного впливу з обох сторін в кишені джинсів, а значить і механічним шляхом витирались відбитки, потерпілий особисто телефон з кишені не витягував, а вилучений він у нього під час завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_15 та ОСОБА_13 .

На експертизу надішли відбитки в запечатаному вигляді та експертом констатована їх належність обом обвинуваченим.

Паперовий конверт з аркушем паперу з двома відрізками липких стрічок зі слідами пальців рук та первинним пакуванням, паперові конверти з дактилоскопічними картами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с. 168 ). У судовому засіданні вказані відбитки та первинне пакування досліджені. Вони засвідчені підписами понятих, в тому числі й понятого, допитаного в якості свідка. У первинному пакуванні з підписами понятих відбитки були надані експерту та ним зроблено висновки про належність їх обвинуваченим.

Також досліджено витяг з ЄРДР, з якого вбачається законність здійснення досудового розслідування за вказаним епізодом. ( а.с. 82)

Протокол огляду місця події від 03 червня 2023 року, в ході якого оглянута ділянка місцевості, розташована на узбіччі дороги паралельно буд. АДРЕСА_4 , під час якого зафіксований загальний вид території навпроти буд. АДРЕСА_4 , детальний вигляд вказаної ділянки місцевості /а.с. 97-101)

Речі обвинуваченого ОСОБА_10 : кепка чорного кольору з надписом «Lexsus», спортивна куртка чорного кольору з написом «HOTWILD», сім-карта оператора «Vodafon», футболка червоного кольору визнані речовими доказами та передані до кімнати зберігання речових доказів Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. (а.с. 112)

Згідно протоколу огляду предмету від 06 червня 2023 року, проведений огляд мобільного телефону «Huawei» моделі «HUAWEI TIT-U02» бежевого кольору, який визнано речовим доказом та передано під розписку потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 120-133 )

За висновком товарознавчої експертизи від 08 червня 2023 року визначена ринкова вартість мобільного телефону «Huawei» моделі «Huawei TIT-U02» бежевого кольору, на момент вчинення злочину, станом на 03.06.2023, могла складати 983, 33 грн. (а.с. 140-142)

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Покази обвинувачених про те, що ОСОБА_11 припинив дії ОСОБА_10 спростовуються показами свідка ОСОБА_23 , яка зазначила, що обвинувачені припинили дії, коли свідок почала кричати.

Спростовуючи позицію захисту суд зазначає, що грабіж за способом його вчинення - це не таємне, а відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. Під час грабежу винний прагне діяти відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб. При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів для того, щоб припинити викрадення. Останнє під час грабежу вчинюється заздалегідь очевидно, помітно для інших осіб, і така відкритість підвищує (порівняно з крадіжкою) суспільну небезпеку викрадення. Обвинувачені застосовуючи фізичне насильство до потерпілого та викрадаючи в нього телефон, усвідомлювали відкритість своїх дій, розуміли що їх дії є відкритими для потерпілого і до свідка, яка все спостерігала. Те, що свідок та потерпілий не бачили, хто безпосередньо заволодів телефоном, не має правового значення для кваліфікації дій обвинувачених.

Щодо попередньої змови, то суд враховує, що домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети. Суд враховує, що після залишення обвинуваченими місця злочину, свідок одразу зателефонувала на викрадений телефон, гудок йшов, але трубку ніхто не брав. В той же час, коли зателефонував поліцейський - допитаний свідок Кохно, то на дзвінок відповіли та вказали, що телефон не потрібен та погодились принести його на магазин «112». Із цих встановлених обставин, суд робить висновок про те, що звук у телефоні потерпілого був увімкнений, але після дзвінка свідка ОСОБА_23 , ні обвинувачений ОСОБА_11 , ні обвинувачений ОСОБА_10 не повернули телефон, продовжили спільне проведення часу, спільно попрямували до магазину «112». Відбитки обох обвинувачених було виявлено на телефоні потерпілого. Таким чином, поведінка обох обвинувачених, яка знайшла своє вираження в спільному спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому під час заволодіння майном потерпілого, потім спільне залишення ними місця злочину, перебування телефону в руках обох обвинувачених, перебування обвинувачених саме в місці, де виявлений телефон та куди на пропозицію поліцейського було його принесено, вказають про наявність попередньої змови в діях обвинувачених. Окремо суд звертає увагу, на відсутність заперечень кожного з обвинувачених щодо дій один одного стосовно потерпілого та стосовно викраденого в нього майна на місці злочину, на що вказують допитана свідок та допитаний потерпілий.

При призначенні покарання, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше неодноразово судимий, на обліках у лікаря -нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,на обліках у лікаря -нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд не встановив.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинувачених, не встановлено.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_11 суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Якщо обвинувачений ОСОБА_10 є раніше неодноразово судимою особою, в тому числі й за злочини проти власності, то обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий. Має на утриманні малолітню дитину, мати якої померла, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому призначення однакового покарання не відповідатиме цілям та завданням кримінального кодексу.

За таких обставин, суд визнає пом`якшуючою обставиною наявність на утриманні малолітньої дитини, мати якої померла, та позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання.

Обтяжуючих обставин не має.

Призначаючи обвинуваченим вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили особливо тяжкий злочин.

Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , відсутності пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише з ізолюванням від суспільства.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , то суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Встановлені пом`якшуючі обставини в своїй сукупності (наявність на утриманні неповнолітньої дитини, яка не має матері, позитивна характеристика за місцем проживання) та таких обставин, як менш активна участь у вчиненні грабежу, відсутність судимостей, істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та самого обвинуваченого, а тому призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції, було би явно несправедливим.

Тому з врахуванням зазначених обставин обвинуваченому ОСОБА_11 необхідно призначити покарання нижче від найнижчої межі.

Також окремою ухвалою необхідно порушити перед органом опіки питання встановлення опіки над дитиною

Щодо ОСОБА_10 , то покарання необхідно призначити в межах санкції статті.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності, враховуючи наявність ризику ухилення від суду, щодо обвинувачених слід залишити без змін.

Питання речових доказів у справі необхідно вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 2390 грн., які були затрачені на проведення судово-трасологічної та судово-трасологічної експертиз.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної чинності залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

В строк призначеного покарання врахувати строк перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 з 03 червня 2023 року по дату набрання вироком чинності, з розрахунку день за день, й таким чином початок строку покарання обчислювати з 03 червня 2023 року.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної чинності залишити без змін у вигляді домашнього арешту.

Строк покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання та фактичного затримання ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь держави по 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) грн., з кожного, судових витрат на проведення судових трасологічної та товарознавчої експертиз.

Речові докази:

- кепку чорного кольору з надписом «Lexsus», спортивну куртку чорного кольору з написом «HOTWILD», сім-карту оператора «Vodafon», футболку червоного кольору, передані до кімнати зберігання речових доказів Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція 0010660 від 03 червня 2023 року) повернути ОСОБА_10 за належністю;

- паперовий конверт з аркушем паперу з двома відрізками липких стрічок зі слідами пальців рук та первинним пакуванням, паперові конверти з дактилоскопічними картами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення,

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення не набрало законної сили

Секретар судового засідання ________________ ОСОБА_2 .

Копію засвідчено «___»____________20_____ року