Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язано прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 забезпечити проведення уповноваженими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор» медичного обстеження, з метою визначення можливості подальшого тримання під вартою підозрюваного, та надання належної медичної допомоги/лікування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до встановлених за результатами такого обстеження медичних показань.

Зобов`язано прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 вжити відповідні заходи реагування у межах повноважень з метою належного проведення службового розслідування уповноваженими особами ДУ «Київській слідчий ізолятор» за фактом виявлених 18.09.2023 у ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 , в разі неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити заставу, в сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як такий розмір застави є посильним для підозрюваного. При цьому, вважає, що процесуальні ризики повністю і беззаперечно спростовуються застосуванням до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю передбачає повний цілодобовий контроль поліції та оперативне реагування на порушення, а вразі залишення місця проживання місцеві органи поліції мають право затримати особу, що подальшому дає реальні підстави для прокурора, щоб звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш тяжкий. При цьому, ОСОБА_8 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання. В свою чергу, підозрюваний з більшістю свідків взагалі незнайомий, крім того, всі свідки допитані під час досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. Ризик заначений прокурором це перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не підтверджено в клопотанні та в усних поясненнях прокурором, а ризик вчинити нове кримінальне правопорушення, не тільки нічим не підтверджується, а й спростовується більш м`яким запобіжним засобом у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням єлектронних засобів контролю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Так, розглядаючи клопотання слідчого та продовжуючи строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя ретельно дослідив всі обставини, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою, та переконався в тому, що ризики, заявлені при попередньому рішенні суду про обрання запобіжного заходу підозрюваного у вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Такими обставинами визнано те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за один з яких (ч.4 ст.189 КК України) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Підозра обґрунтовується доказами, доданими слідчим до клопотання та дослідженими слідчим суддею у судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано виходив з того, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, продовжити вчиняти інкриміновані або вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, належним чином обґрунтувавши зазначені ризики.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що прокурором та слідчим не обґрунтовано ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

Разом з тим, слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, а також наявність об`єктивної неможливості завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою, з огляду на потребу у виконання ряду слідчих дій.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , докази, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, та які були досліджені під час судового розгляду в межах перевірки обґрунтованості підозри, є підстави вважати, що підозрюваний під загрозою покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів також вважає, що продовжує існувати ризик можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки досудове розслідування триває та триває збір доказів у кримінальному провадженні.

Також доведеним є існування ризику продовження вчинення ОСОБА_12 інкримінованих йому кримінальних правопорушень або вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема проти власності, з огляду на досліджені слідчим суддею обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 та те, що ОСОБА_13 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Характер вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може свідчити про кримінальний спосіб життя підозрюваного та, відповідно, отримання ним незаконних джерел доходів.

Крім того, підлягає до врахування факт того, що згідно даних наявних в матеріалах провадження ОСОБА_8 є обвинуваченим за ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України у іншому кримінальному провадженні, яке знаходиться на розгляді в Кузнецовському міському суді Рівненської області. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18.09.2023 також щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів продовжує існувати ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_14 на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний може з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, а також незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відома особа потерпілого ОСОБА_15 , його місцезнаходження, а також можуть бути відомі свідки злочину, яким, що не виключається судом з огляду на зміст підозри, ОСОБА_13 може погрожувати чи застосовувати щодо них насильство.

Отже, враховуючи зазначені обставини, а також те, що при прийнятті рішення, суд повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно продовжити щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудовим слідством не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними та не гуртуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки слідчим суддею встановлено існування ризиків на які посилався слідчий в клопотанні, належним чином обґрунтував їх в оскаржуваній ухвалі, з чим погоджується й колегія суддів.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя не оцінив можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали було розглянуто клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під ватрою, а саме домашній арешт та покладенням відповідних обов`язків.

Слідчим суддею встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, які продовжують існувати та не зменшилися, конкретними обставинами справи, зокрема вчинення злочину із застосуванням насильства та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про наявність у підозрюваного статусу одруженого, постійного місця проживання, наявність на утриманні малолітніх дітей, оскільки такі дані були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені. Наявність постійного місця проживання, на переконання апеляційного суду, з урахуванням фактичних обставин, характеру, тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та встановлених ст.177 КПК України ризиків, які продовжують існувати, недостатньо для доведення як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_8 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Безпідставними також є вимоги апелянта щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки один із злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , є насильницьким, то відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України відсутні підстави для визначити розміру застави у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні та можливості його продовження.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом першої інстанції при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.10.2023, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: