Провадження № 1-кп/344/1237/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитини, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 30.07.2023о 20годекіпаж «ІНФОРМАЦІЯ_2» у складі поліцейського взводу №1 роти № 1 Батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області капрала поліції ОСОБА_6 та інспектора взводу №1 роти № 1Батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , які були одягнуті в однострій поліцейського, після проведення інструктажу керівництвом Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області та отримання табельної вогнепальної зброї, спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту, заступили до виконання службових обов`язків. Таким чином, капрал поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_7 знаходились при виконанні службових обов`язків, та у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу.

Так, 30 липня 2023 року о 20 год 05 хв під час виконання службових обов`язків на службовому автомобілі марки Skoda Rapid, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на синьому фоні, на службовий планшет надійшло завдання про «Бійку» в ресторані «Повидло», по вул. Целевича, 34, в м. Івано-Франківську.

З метою виконання вимог ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , використовуючи службовий автомобіль марки SkodaRapid прибули за вищевказаною адресою.

Зайшовши в приміщення ресторану «Повидло» до працівників поліції підійшов ОСОБА_9 , який агресивно себе поводив та перебував у стані алкогольного сп`яніння. В силу положень ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», ОСОБА_9 було подано законну вимогу представитися та припинити свої протиправні дії, нащо останній відмовився.

Після цього, ОСОБА_9 було запропоновано пройти до службового автомобіля працівників поліції, нащо останній погодився. Перебуваючи поруч із службовим автомобілем, ОСОБА_9 продовжив себе поводити агресивно та вживати в сторону працівників поліції слова ненормативної лексики.

З метою припинення неправомірних дій ОСОБА_9 , в силу положень ст.ст. 29, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», працівником поліції ОСОБА_6 було повідомлено ОСОБА_9 про можливість застосування заходів фізичного впливу та спеціальних засобів у разі не припинення неправомірних дій.

В свою чергу, ОСОБА_9 нехтуючи законною вимогою працівників поліції припинити вчиняти правопорушення, продовжував виражатися на адресу працівників поліції словами ненормативної лексики. Тоді працівниками патрульної поліції було прийнято застосувати до останнього спеціальний засіб - кайданки.

Під час того, як працівники поліції намагалися одягнути кайданки ОСОБА_9 до них підійшов ОСОБА_5 , який почав перешкоджати законній діяльності працівників поліції, а саме відтягував ОСОБА_7 від ОСОБА_9 , тим самим перешкоджав одягнути кайданки останньому, після чого наніс удар ногою в ділянку лівого коліна працівнику правоохоронного органу ОСОБА_7 .

Надалі, маючи достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 своїми протиправними діями може завдати шкоду собі і оточуючим, в силу положень ст. ст. 29, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками правоохоронного органу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було застосовано відносно ОСОБА_5 поліцейські заходи примусу - фізичну силу.

Однак, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, незаконно, з мотивів явної неповаги до працівників правоохоронного органу,маючи на меті спричинити їм тілесні ушкодження,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу,умисно вкусив ОСОБА_10 за праву руку в ділянці ліктьового суглобу.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження, відповідно до довідки КНП «МКЛ № 1 ІФ МР» № 1792 від 30.07.2023 року, у вигляді забійних подряпин правого ліктьового суглобу, забою правого ліктьового суглобу, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

17 жовтня 2023 року між прокурором окружної прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності його захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, щиро розкаявся у вчиненому. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, серед яких щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сторони угоди узгодили покарання за ч.2 ст. 345 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до письмових заяв від 31.08.2023 року потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали свою згоду на укладення вказаної вище угоди про визнання винуватості, претензій до обвинуваченого в них немає.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2023 року просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. У вчиненому щиро розкаявся, відшкодував потерпілим завдані збитки.

Захисник підтримав думку свого підзахисного.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 під час розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, вважає, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладенні відповідної угоди про визнання винуватості немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України потерпілі надали згоду на укладення угоди, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачений ОСОБА_5 є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діяння обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно, офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває, на утриманні має малолітню дитину. Також суд приймає до уваги повне відшкодування завданих збитків, що підтверджується письмовими заявами потерпілих, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, визнано щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

За таких обставин, визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2023 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R із відеозаписами (постанова від 02.08.2023 року) - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- оптичний диск DVD-R із відеозаписами (постанова від 07.08.2023 року) - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_11