ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2523/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/75/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

представника ДУ "Збаразька ВК (№63) ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 , в інтересах засудженої ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає оскаржувану нею ухвалу незаконною і ставить питання про її скасування та ухвалення нового рішення про задоволення поданого нею клопотання.

На переконання апелянта, суд відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання з підстав наявності рішення комісії ДУ "Збаразька виправна колонія (№ 63)". Стверджує, що такий висновок суду є помилковим, оскільки наявність чи відсутність такого рішення комісії виправної установи не є визначальним при реалізації права засудженого на застосування інституту умовно-дострокового звільнення.

Зазначає, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Звертає увагу, що засуджена ОСОБА_7 за час відбування покарання була заохочена за зразкову поведінку, проявлену ініціативу та активну участь у виконанні робіт, пов`язаних із створенням належних санітарно-побутових умов; визнала свою вину у вчиненні злочину; відвідує заходи виховного впливу; підтримує соціально-корисні зв`язки на волі із сином, сестрою та мамою.

Таким чином, апелянт вважає, що засуджена ОСОБА_7 на даний час довела своє виправлення.

Просить скасувати ухвалу Збаразького районного від 14 листопада 2023 року та задовольнити клопотання в інтересах засудженої ОСОБА_7 , звільнивши її умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбуту частину покарання згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 06.03.2023 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, адвоката ОСОБА_8 та засуджену ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просятьть скасувати ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року та застосувати до засудженої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; представника ДУ "Збаразька ВК (№63), яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги з мотивів відсутності підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 ; міркування прокурора, який заперечив відносно задоволення апеляційної скарги; оскільки рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджена 06 березня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, ч.1 ст.70 КК України, до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

З 07 квітня 2022 року ОСОБА_7 утримувалась в державній установі "Чортківська установа виконання покарань (№26). До Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63) прибула 08 червня 2023 року.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є звільненням засудженого від подальшого відбування призначеного покарання до закінчення строку покарання за наявності певних підстав, передбачених ст. 81 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У випадку засудження особи за умисний особливо тяжкий злочин (в даному випадку ч.3 ст.307 КК України) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовне дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що засуджена не довела своє виправлення, оскільки встановлені встановлені судом обставини щодо відбуття нею покарання не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням місцевого суду і вважає його правильним та обґрунтованим.

Відповідно до положень Постанови Пленум Верховного Суду України, від 26.04.2002 № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

За своїм критерієм сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину. При цьому, висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Під сумлінним ставленням до праці звичайно розуміють чесне та повне виконання своїх трудових обов`язків, підвищення ділової кваліфікації, суворе додержання правил техніки безпеки тощо.

З наявних у справі матеріалів та пояснень представника виправної установи суд встановив, що з 08 червня 2023 року, тобто з часу прибуття в "Збаразьку виправну колонію (363) засуджена ОСОБА_7 в установі не працевлаштована та не має наміру працювати, оскільки не вбачає в тому необхідності.

Як вбачається з характеристики на засуджену ОСОБА_7 , затвердженої начальником державної установи "Збаразька виправна колонія (№63) 08.11.2023 року, яка була предметом дослідження судом першої інстанції, за час утримання у виправній установі ОСОБА_7 характеризується задовільно; один раз заохочувалась правами начальника установи за зразкову поведінку, проявлену ініціативу та активну участь у виконанні робіт, пов`язаних із створенням належних санітарно-побутових умов; допустила одне порушення режиму утримання, за що притягувалось до дисциплінарної відповідальності і стягнення на даний час не погашено; ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки її для суспільства оцінюється як середній.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що засуджена своєю поведінкою довела своє виправлення є непереконливі, які спростовуються вищевикладеними обставинами та не підтверджують того, що є достатні підстави для застосування до засудженої ОСОБА_7 вимог статті 81 КК України, основним критерієм якої є сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо умовно-дострокового звільнення чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відноситься до питань, які пов`язані із виконанням вироку і передбачені в статті 537 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , подане не уповноваженою на те особою, є необґрунтованим. Проте, це не впливає законність та обґрунтованість в цілому судового рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 з мотивів відсутності доказів виправлення засудженої сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, визначених ч.2 ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 .

Будь-які дані про те, що місцевий суд допустив процесуальні порушення під час розгляду вказаного клопотання адвокат ОСОБА_8 , в інтересах засудженої ОСОБА_7 , або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи в апеляційній скарзі не наведено і судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив наявність усіх підстав щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України, на підставі чого прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому підстав для його скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Головуючий

Судді