судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 у справі №:359/3506/19, провадження №: 1-кп/755/272/23
"01" листопада 2023 р.
01 листопада 2023 року колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задовольнила клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (кожному окремо) та продовжила:
-обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 262, ч. 3 ст.28 і п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 209 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці, тобто до 30 грудня 2023 року (включно).
-обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч.3 ст. 28 і п.6 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці, тобто до 30 грудня 2023 року (включно).
-обвинуваченому ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.2 ст.289, ст. 290, ч.3 ст. 262, ч.3 ст. 28 і п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці, тобто до 30 грудня 2023 року (включно).
З рішенням колегії суддів в цій частині не погоджуюсь з огляду на нижчевикладене.
Отже, вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді колегії Дніпровського районного суду м. Києва у цьому складі з 20.10.2020 року, в той час, як в цілому у суді справа перебуває із 19.04.2019.
Як встановлено із вже досліджених у судовому засіданні протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано 11 липня 2018 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано 11 липня 2018 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано 11 квітня 2018 року.
Як я вже зазначала раніше, з метою вирішення питання продовження тримання обвинуваченого під вартою прокурор має довести існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки кожного обвинуваченого та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу.
Обов`язок доведення реального існування цих ризиків покладається на прокурора.
На моє переконання, вказаний обов`язок не виконаний, зазначені ризики доказами не підтверджені, про що мною зазначалось неодноразово у окремій думці під час вирішення однакового за змістом клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Наразі, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, кожному окремо, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів оцінила у сукупності всі обставини, зокрема, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, вік, стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зав`язків та їх майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються; стадію судового розгляду; те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та конкретні обставини кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Згідно до ч. 4 цієї статті, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Окремо хочу зазначити, що заявлені прокурором аргументи щодо встановлених ризиків на користь продовження запобіжного заходу не є новими і послідовно зазначалися у попередніх клопотаннях.
Судом вже досліджені документи, звуко- та відеозаписи, допитані потерпілі та свідки.
Жодних відомостей щодо впливу чи можливого впливу на свідків до суду не надходило, сторони про це не повідомляли.
Згідно визначеного порядку дослідження доказів, наступним етапом є дослідження речових доказів.
Переконана, що ризик втечі обвинуваченого, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання, як зазначає у своєму клопотанні прокурор.
Оцінка такого ризику має проводитись з урахуванням ряду інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або свідчити про те, що вона маловірогідна і необхідність в застосуванні тримання під вартою відсутня.
Вважаю, що задовольняючи клопотання прокурора, колегією суддів залишено без належної уваги інші обставини, які згідно ст. 178 КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини мають отримати оцінку при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку утримання особи під вартою, в тому числі й строки перебування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою.
Суддя ОСОБА_1