Справа №591/6367/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/749/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 309 КК України

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшилися і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останніх.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 до 12 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернулися до апеляційного суду зі скаргами, в яких:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року скасувати та постановити нову, обравши запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року скасувати та постанови нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що зловживання тримання під вартою, як запобіжний захід призводить до девальвації цінностей демократичної правової країни, а саме особистої свободи, презумпції невинуватості, права на захист. ОСОБА_6 з 19 червня 2021 року перебуває під вартою, жодного разу до нього не були застосовані інші запобіжні заходи, відмінні від тримання під вартою.

Переховування обвинуваченого від суду є малоймовірним, прокурором з цього приводу не надано жодних доказів. Впливати на потерпілих обвинувачений ОСОБА_6 також не зможе, оскільки їх позиція вже викладена під час судового розгляду.

Прокурором надано всі докази, окрім характерезуючих документів, а тому виключається можливість знищення, приховування чи спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На сьогодні, дружина ОСОБА_6 разом з дітьми проживає в АДРЕСА_1 . Відповідно, обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку та запобігатиме ризикам, наведеним стороною обвинувачення.

Наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, відсутність роботи та сталого доходу спростовують посилання на можливість втечи та переховування, оскільки обвинувачений не має на це коштів.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 мотивуються тим, що винесена ухвала ґрунтується лише на припущеннях, що суперечить нормам Кримінального процесуального кодексу України, численні позиції Верховного Суду, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того обвинувачений ОСОБА_8 вже відбуває покарання, призначене вироком Сумського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року, а тому відсутні підстав продовження відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинувачених надійшли розписки про отримання повідомлення.

Від захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та від прокурора ОСОБА_11 надійшли заяви про розгляд вказаного кримінального провадження у їх відсутність.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Тому, заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 309 України, про продовження останнім строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, враховуючи осіб обвинувачених, які раніше судимі, є особами молодого віку, офіційно не працевлаштовані, проживають та зареєстровані на території ведення активних бойових дій.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, тому існує ймовірність того, що обвинувачені, перебуваючи на волі можуть переховуватися від суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Крім того необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Тому твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відсутність в останнього коштів, а тому це спростовує існування ризику переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів не бере до уваги та є не вмотивованими.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження триває, що вказує на те, що свідки у справі не допитані, а тому обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , перебуваючи на волі можуть здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Крім того, під час судового розгляду кримінального провадження може виникнути додаткова необхідність у повторному допиті потерпілих, а тому обґрунтовано існує ризик незаконного впливу обвинувачених на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Доводи апеляційних скарг захисників про те, що сторона обвинувачення не підтвердила належними доказами тверджень щодо ризиків, які на думку захисту є абстрактними припущеннями є безпідставними та з огляду на стадію розгляду кримінального провадження, передчасними.

Те, що обвинувачений ОСОБА_6 має родинні зв`язки та постійне місце проживання, заслуговують на увагу колегії суддів, були враховані судом, та враховуючи всі обставини провадження не можуть бути безумовними підставами для зміни запобіжного заходу на більш м`який та не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, як про це просить захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_8 , ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинувачених.

Відомостей, які б свідчили про зміну обставин, які стали підставою для обрання останнім запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що у своїй сукупності давало б суду підстави вважати, що обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, сторонами не надано.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Апеляційним судом також не було встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про не доведення існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки наявність такого ризику прокурором не заявлялося.

Крім того наявність відносно ОСОБА_14 вироку суду, відповідно якого останній засуджений до відбування покарання у виді позбавлення волі, не може оцінюватися колегією суддів, як підстава для скасування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в іншому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4