Дата документу 16.11.2023
Справа № 334/6610/23
Провадження № 1-кс/334/3225/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001519 від 26.07.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі частки 3/4, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване наступним, так у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001519 від 26.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в листопаді 2021 року (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, підшукали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в той час перебував в стані емоційного хвилювання з приводу смерті своєї матері та не міг проживати з цього приводу в своїй квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , яка на той час належала йому в приватній спільній частковій власності у частці , та в силу цих обставин, відповідно, не міг контролювати незаконні дії, вчинені із вищевказаною квартирою, своєчасно висувати претензії на протиправні дії третіх осіб і запобігати їм.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, увійшли у довіру потерпілого ОСОБА_8 , повідомивши останньому неправдиві відомості, що вони є особами, які займаються послугами щодо продажу квартир на території міста Запоріжжя та запевнили його скористатись їх послугами щодо розміну його двокімнатної квартири на однокімнатну в Дніпровському районі міста Запоріжжя з доплатою 10 000 доларів США, при цьому, заздалегідь не маючи намірів виконувати свої домовленості, які не відповідали дійсності.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, погодився на їх послуги та передав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , переконали потерпілого ОСОБА_8 скласти на їх ім`я довіреність щодо розпорядження його квартирою.

Так, за допомогою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , якій не було відомо про злочинні наміри співучасників, оформили довіреність з реєстраційним номером 53067866 від 23.11.2021 р. щодо надання ОСОБА_8 дозволу оформлення його спадкових прав, продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , купівлі на його ім`я будь-якого нерухомого майна в Україні, на представників: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто на повний супровід на подальше відчуження майна потерпілого, при цьому переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом вказаної квартири ОСОБА_8 .

Так, з метою реалізації свого злочинного наміру, 22.12.2021 о 16 годині 23 хвилині, на підставі вищезазначеної довіреності, у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_10 , якій не було відомо про злочинні наміри співучасників, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі вищезазначеної довіреності, яка була надана приватному нотаріусу ОСОБА_10 , було укладено договір купівлі-продажу (реєстровий №1841, виданий 22.12.2021) квартири АДРЕСА_4 між представником продавця ОСОБА_7 та сумлінним покупцем ОСОБА_11 на суму 678 810 гривень.

В подальшому, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , скориставшись довірою потерпілого ОСОБА_8 , наприкінці грудня 2021 року (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлена) повідомив останнього, що він - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , та повідомили, що вона на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , передавши останньому ключі від вказаної квартири, проте, не надавши останньому правовстановлюючі документи на дану квартиру, достовірно знаючи, про те, що вищевказана квартира лише здається в оренду.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , шляхом обману, отримавши від потерпілого ОСОБА_8 довіреність на право розпорядження його нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_4 , здійснили її продаж, та розпорядились отриманими коштами на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на суму 678 810 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує встановлений на той період часу законодавством України неоподаткований мінімум доходів громадян і є великим розміром.

02.11.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

10 листопада 2023 року, потерпілим ОСОБА_8 до пред`явлено цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок даного кримінального правопорушення. Ціна позову: матеріальна шкода - 678 810 гривень, Моральна шкода 500 000 гривень.

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 , у частці 3/4. (Ціна нерухомого майна, встановлена в договорі 936 447, 00 грн.). В частці вартість даної квартири становить 702 335,25 гривень, що є співмірною розміру матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування встановлено, що майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 може в подальшому бути приховане ним або відчужене на користь третіх осіб з метою уникнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаного кримінального правопорушення.

Метою арешту майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідча в судовому засіданні підтримала клопотання про арешт майна, просила його задовольнити.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001519 від 26.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

02.11.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

10 листопада 2023 року, потерпілим ОСОБА_8 до пред`явлено цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок даного кримінального правопорушення. Ціна позову: матеріальна шкода - 678 810 гривень, Моральна шкода 500 000 гривень.

Позов долучено до матеріалів провадження.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедуро гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була 6 піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Відповідно до ст. 171 ч. 1 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Судом встановлено, що згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 , у частці 3/4.

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).

Таким чином, даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідкам арешту майна для його власника, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Як вбачається з клопотання, вартість квартири про арешт якої просить слідчий становить 702 335,25 грн. 10 листопада 2023 року, потерпілим ОСОБА_8 до пред`явлено цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок даного кримінального правопорушення. Ціна позову: матеріальна шкода - 678 810 гривень, Моральна шкода 500 000 гривень.

Враховуючи те, що у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, а також те, що не застосування арешту може призвести до приховування чи відчуження майна, щодо якого ставиться питання про накладення арешту, беручи до уваги розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, виходячи із розумності та співмірності обмеження права власності в результаті накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання про арешт майна обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на вказане майно буде розумним та співрозмірним заходом, який зможе забезпечити належним чином відшкодування шкоди у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001519 від 26.07.2023 року задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі частки 3/4, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1