справа № 208/309/24
№ провадження 1-кп/208/293/24
ВИРОК

Іменем України

16 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 11.01.2024 року у кримінальному провадженні, яке внесене 02.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючому, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

29.12.2023, приблизно о 22.30 год., ОСОБА_2 , прийшов додому, а саме у квартиру АДРЕСА_2 , де знаходився також і його брат ОСОБА_3 , який також мешкає у вказаній квартирі.

У цей час між братами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_2 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , знаходячись 29.12.2023, приблизно о 22.30 год., за місцем свого мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , розташувавшись навпроти ОСОБА_3 , схопив двома руками за плечі останнього, штовхнув на ліжко та наніс йому два удари кулаком лівої руки в область скроневої ділянки праворуч.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, розташувався поруч із ОСОБА_3 , який лежав на ліжку, та діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів в область голови людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, застосовуючи значну м`язову силу, наніс ОСОБА_3 два удари правою ногою в область скроневої ділянки праворуч.

Намагаючись захиститися від ударів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прикривався руками та перевернувся на лівий бік, а ОСОБА_2 , діючи на реалізацію свого протиправного умислу, наніс йому два удари правою ногою в область скроневої ділянки з правої сторони.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , сів зверху на потерпілого та наніс йому близько чотирьох ударів кулаками обох рук в обличчя, а також у праве вухо та в область верхньої губи.

Прагнучи у повному обсязі реалізувати свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 нахилився на ОСОБА_3 та наніс йому один удар головою в область носа.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, крововиливу на слизовій верхньої губи, синця та садна на правій верхній кінцівці, синця на лівому передпліччі, що відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

12.01.2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у якому міститься клопотанням Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 від 11.01.2024 року, складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- заяву потерпілого ОСОБА_3 про відсутність заперечень відповідно до п.2 ч.3 ст.302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку за обвинуваченням ОСОБА_2

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000001 від 02.01.2024 року.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_2 запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не обирався.

Ураховуючи зазначене, суд уважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.3 ст.381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України Про судоустрій та статус суддів суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст.17, статей 369-371, 374, ч.3 ст.381, ч.2 ст.382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 29.12.2023, приблизно о 22.30 год., ОСОБА_2 , прийшов додому, а саме у квартиру АДРЕСА_2 , де знаходився також і його брат ОСОБА_3 , який також мешкає у вказаній квартирі.

У цей час між братами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_2 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , знаходячись 29.12.2023, приблизно о 22.30 год., за місцем свого мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , розташувавшись навпроти ОСОБА_3 , схопив двома руками за плечі останнього, штовхнув на ліжко та наніс йому два удари кулаком лівої руки в область скроневої ділянки праворуч.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, розташувався поруч із ОСОБА_3 , який лежав на ліжку, та діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів в область голови людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, застосовуючи значну м`язову силу, наніс ОСОБА_3 два удари правою ногою в область скроневої ділянки праворуч.

Намагаючись захиститися від ударів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прикривався руками та перевернувся на лівий бік, а ОСОБА_2 , діючи на реалізацію свого протиправного умислу, наніс йому два удари правою ногою в область скроневої ділянки з правої сторони.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , сів зверху на потерпілого та наніс йому близько чотирьох ударів кулаками обох рук в обличчя, а також у праве вухо та в область верхньої губи.

Прагнучи у повному обсязі реалізувати свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 нахилився на ОСОБА_3 та наніс йому один удар головою в область носа.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, крововиливу на слизовій верхньої губи, синця та садна на правій верхній кінцівці, синця на лівому передпліччі, що відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (п.6-1 ч.1 ст.67 КК України).

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_2 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_2 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

При призначені ОСОБА_2 покарання, суд також враховує, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактично відсутності завданої шкоди, відсутності цивільного позову, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо шляхом призначення ОСОБА_2 покарання у вигляді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст.50 КК України мети покарання.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1