СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/184/23
Провадження № 1-кп/306/180/23
У Х В А Л А

09 листопада 2023 року м. Свалява Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сваляви

клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 - ч.3 ст. 368 та ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України.

Прокурор в суді висловився про можливість призначення судового розгляду по даній справі.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав клопотання про повернення прокурору обвинувального акту та пояснив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню оскільки не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, відсутній важливий елемент, як формулювання обвинувачення. Зазначає, що фактичні обставини кримінального правопорушення виключають можливість ОСОБА_8 на вчинення будь-яких дій з використанням наданих йому владних повноважень чи службового становища. Просить повернути прокурору обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав клопотання про повернення прокурору обвинувального акту та пояснив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема не конкретизовано дії обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме не розкрито форми пособництва у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України, що не дає можливості співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, тобто відсутні посилання на дії чи бездіяльність особи, яка визнається пособником, яким чином вона сприяла вчиненню злочину. Просить повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури обвинувальний акт.

Захисник ОСОБА_10 у підготовчому судовому засідання також заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на те, що сформульоване обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не містить відображення субєктивної сторони - форми вини та мети вчинення правопорушення. Не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України та наведені порушення вимог КП України свідчать про невідповідність направленого обвинувального акту та унеможливлюють проведення судового розгляду з дотриманням принципу законності. Просить повернути обвинувальний акт прокурору для приведення у відповідність вимогам чинного КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання своїх захисників, просили задоволити.

Суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

-винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

-вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

-обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, як вимагає ст. 348 КПК України, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням, які визначені ст. 56 КПК України.

Таким чином, висунуте обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, направлений до суду обвинувальний акт вказаним вимогам КПК України не відповідає.

Так, формулюючи обвинувачення за ч. 5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України орган досудового слідства виклав взаємовиключні обставини, які є не конкретними та суперечливими щодо вчинення злочину одноособово або групою осіб.

Згідно ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 27 КК України співучасниками кримінального правопорушення, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.

Пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 29 КК України виконавець (співвиконавець) підлягає кримінальній відповідальності за статтею Особливої частини цього Кодексу,яка передбачає вчинене ним кримінальне правопорушення.

Організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем.

Зокрема, в обвинувальному акті ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 за ч.5 ст. 27 - ч.3 ст. 368 та ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України. У той же час, поставлення в вину пособництва може мати місце лише в разі вчинення кримінального правопорушення у співучасті, групою осіб.

Вказані обставини є взаємовиключними та вимогам ст.26,27,28,29 КК України не відповідають.

Суд вважає, що обвинувачення з таким змістом є неконкретним і невизначеним.

В цьому і полягає невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та іншим зазначеним вище вимогам КПК України, а також практиці ЄСПЛ, коли учасник чинного і ратифікованого міжнародного договору не вправі посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору (ст. 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

При цьому межі судового розгляду визначаються виключно межами висунутого звинувачення відповідно до обвинувального акту і вийти за ці межі з обвинувальним ухилом суд не вправі, як і не вправі перебирати на себе функцію пошуку, здобуття й дослідження нових доказів у тому числі допит свідків, спрямованих на повне дослідження всіх її обставин, нез`ясованих на досудовому слідстві (ч. 3 ст.26, ст. 337 КПК України).

Відсутність конкретного обвинувачення особи є передумовою порушення її гарантованого Законом права на захист та права на справедливий судовий розгляд, що є неприпустимим.

З названих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може, який вимогам КПК України не відповідає і підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314, 372 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити .

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 - ч.3 ст. 368 та ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1