Справа № 308/685/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000455 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби, мав намір організувати схему незаконного переміщення тютюнових виробів через державний кордон України до однієї з країн ЄЄ, запропонував громадянину України ОСОБА_6 своє сприяння у незаконному переміщенню тютюнових виробів через державний кордон України до Словацької Республіки, шляхом надання службової інформації, яка стосується розміщення та графіків несення служби прикордонними нарядами, а також забезпечення від викриття іншими військовослужбовцями, взамін надання йому грошової винагороди в розмірі 50 доларів США за кожен переміщений ящик.

ОСОБА_6 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 , звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та в подальшому діяв під контролем.

08.01.2024, після передачі ОСОБА_6 другої частини неправомірної вигоди ОСОБА_5 , його ( ОСОБА_5 ) було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.01.2024 під час проведення затримання ОСОБА_5 було проведено його особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1000 доларів США (8 купюр імітаційних засобів номіналом по 100 доларів кожна серії та номеру МВ07247983С, а також дві справжні купюри номіналом по 100 доларів США кожна наступних серій та номерів: РЕ37696363D, РН56532414В), як частина неправомірної вигоди отримана ОСОБА_5 від ОСОБА_6 за сприяння останньому у незаконному переміщенні тютюнових виробів через державний кордон України до Словаччини.

Вказані вилучені грошові кошти в ході досудового розслідування визнано речовими доказами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, слідчий просить накласти арешт на виявлені та вилучені під час особистого обшуку грошові кошти в сумі 1000 доларів США (8 купюр імітаційних засобів номіналом по 100 доларів кожна серії та номеру МВ07247983С, а також дві справжні купюри номіналом по 100 доларів США кожна наступних серій та номерів: РЕ37696363D, РН56532414В).

Клопотання слідчий просить розглянути без сторін кримінального провадження та власника вилучених коштів.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.12.2023.

Досудове розслідування розпочато за фактом прохання службовими особами правоохоронного органу неправомірної вигоди від особи за сприяння останній в незаконному переміщенні тютюнових виробів через державний кордон.

08.01.2024 у рамках даного кримінального провадження затримано ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України. Під час проведення затримання ОСОБА_5 було проведено його особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1000 доларів США (8 купюр імітаційних засобів номіналом по 100 доларів кожна серії та номеру МВ07247983С, а також дві справжні купюри номіналом по 100 доларів США кожна наступних серій та номерів: РЕ37696363D, РН56532414В).

Постановою слідчого 09.01.2024 вказані речі визнано речовими доказами у рамках даного кримінального провадження.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження такого як речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки таке має значення для встановлення обставин злочину, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що виявлене та вилучене 08.01.2024 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 1000 доларів США (8 купюр імітаційних засобів номіналом по 100 доларів кожна серії та номеру МВ07247983С, а також дві справжні купюри номіналом по 100 доларів США кожна наступних серій та номерів: РЕ37696363D, РН56532414В).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1