Справа № 442/3017/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/750/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_11 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року у виді трьох років позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі та повністю зараховано відбуте покарання за вищевказаним вироком.

Строк відбування покарання рахувати з 04 січня 2019 року та постановлено вважати ОСОБА_10 таким, що відбув повністю призначене покарання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання призначених покарань за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року у виді трьох років позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді семи років позбавлення волі та повністю зараховано відбуте покарання за вищевказаним вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу затримання, а саме з 18 квітні 2019 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання призначених покарань за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року у виді трьох років позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_6 покарання у виді семи років позбавлення волі та повністю зараховано відбуте покарання за вищевказаним вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу затримання, а саме з 16 червня 2019 року.

Вирішено питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 , 18 листопада 2018 року приблизно о 05 год. 06 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом розбиття вікна, проник у приміщення бістро « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно, викрав грошові кошти в умі 650 грн., чим спричинив ОСОБА_13 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_10 , 23 листопада 2018 року приблизно о 02 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом розбиття вікна, намагався проникнути у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на АДРЕСА_5 та умисно, таємно, повторно викрасти грошові кошти з каси магазину в сумі 200 грн., однак у зв`язку з тим, що спрацювала система охорони - сигналізації, не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Крім цього, 23 листопада 2018 року приблизно о 03 год. 00 хв. за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом злому навісного замка, проник у торгове приміщення, що на АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно, повторно викрав 52 браслети, вартістю 2029 грн., 86 пар сережок, вартістю 3618 грн., 15 ланцюжків, вартістю 569 грн., 52 персні на палець, вартістю 2132 грн., 67 кулонів, вартістю 2425 грн., чим заподіяв ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 10 773 грн.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Крім цього, 23 листопада 2018 року приблизно о 06 год. 30 хв. за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом віджиму металопластикових дверей, проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на АДРЕСА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав 50 запальничок «J3 міді чорна ВІС», вартістю 444 грн., 50 запальничок «J6 максі чорна ВІС», вартістю 711 грн. та грошові кошти в сумі 17 544 грн., чим спричинив ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 18 699 грн.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Крім цього, 29 листопада 2018 року приблизно о 04 год. 30 хв., ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом розбиття вікна проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно, повторно, викрав ремінь марки «Армані», вартістю 1200 грн., кросівки «Айсберг», вартістю 3200 грн. та грошові кошти в сумі 7 грн., чим заподіяв ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 7507 грн.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 , 23 листопада 2018 року приблизно о 03 год. 00 хв. за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом злому навісного замка, проник у торгове приміщення, що на АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно викрав 52 браслети, вартістю 2029 грн., 86 пар сережок, вартістю 3618 грн., 15 ланцюжків, вартістю 569 грн., 52 персні на палець, вартістю 2132 грн., 67 кулонів, вартістю 2425 грн., чим заподіяв ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 10 773 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_8 , 23 листопада 2018 року приблизно о 06 год. 30 хв. за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом віджиму металопластикових дверей, проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на АДРЕСА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав 50 запальничок «J3 міді чорна ВІС», вартістю 444 грн., 50 запальничок «J6 максі чорна ВІС», вартістю 711 грн. та грошові кошти в сумі 17 544 грн., чим спричинив ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 18 699 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 , 23 листопада 2018 року приблизно о 03 год. 00 хв., за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом злому навісного замка, проник у торгове приміщення, що на АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно викрав 52 браслети, вартістю 2029 грн., 86 пар сережок, вартістю 3618 грн., 15 ланцюжків, вартістю 569 грн., 52 персні на палець, вартістю 2132 грн., 67 кулонів, вартістю 2425 грн., чим заподіяв ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 10 773 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 23 листопада 2018 року приблизно о 06 год. 30 хв. за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом віджиму металопластикових дверей, проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що на АДРЕСА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав 50 запальничок «J3 міді чорна ВІС», вартістю 444 грн., 50 запальничок «J6 максі чорна ВІС», вартістю 711 грн. та грошові кошти в сумі 17 544 грн., чим спричинив ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 18 699 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Крім цього, 15 квітня 2019 року приблизно о 01 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 50, що на вул. В. Великого у м. Дрогобичі, Львівської області, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_17 та застосував до нього фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, завдавши два удари металевою трубою в ділянку спини та лівого передпліччя, після чого, пред`явив потерпілому вимогу віддати грошові кошти, яку той не виконав, у зв`язку з їх відсутністю, та запропонував віддати музичний центр, який був у нього вдома, після чого, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_6 , супроводжували ОСОБА_17 до будинку АДРЕСА_7 та при цьому, по дорозі, з метою залякування потерпілого, поблизу будинку АДРЕСА_8 , повалили його на землю, нанесли декілька ударів руками і ногами в ділянку тулуба та голови, спричинивши тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку; поверхневу забійну рану в ділянці правої брови з синцем навколо неї; чотири синці з локалізацією на рівні четвертого, п`ятого, сьомого ребер зліва, в поперековій ділянці зліва по задньо-боковому контуру; поверхневу забійну рану та синець навколо неї в ділянці лівого передпліччя; синець на внутрішній поверхні лівого плеча з переходом на ділянку передпліччя, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку - до легкого ступеня тяжкості, що викликало короткочасний розлад здоров`я, інші тілесні ушкодження - до легкого ступеня тяжкості, після чого, зайшли на четвертий поверх будинку АДРЕСА_7 до квартири, де проживає потерпілий ОСОБА_17 , однак останній відштовхнув ОСОБА_6 та втік у квартиру АДРЕСА_9 , де зачинив за собою вхідні двері на замок і викликав поліцію, а ОСОБА_8 із ОСОБА_6 втекли з місця події.

Таким чином, ОСОБА_8 здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України.

Крім цього, 15 квітня 2019 року приблизно о 01 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №50, що на вул. В. Великого у м. Дрогобичі, Львівської області, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_17 та застосував до нього фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, завдавши два удари металевою трубою в ділянку спини та лівого передпліччя, після чого, пред`явив потерпілому вимогу віддати грошові кошти, яку той не виконав, у зв`язку з їх відсутністю та запропонував віддати музичний центр, який був у нього вдома, після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 супроводжували ОСОБА_17 до будинку АДРЕСА_7 та при цьому, по дорозі, з метою залякування потерпілого, поблизу будинку №23, що на вул. В. Великого повалили його на землю, нанесли декілька ударів руками і ногами в ділянку тулуба та голови, спричинивши тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, що викликало короткочасний розлад здоров`я; поверхневої забійної рани в ділянці правої брови з синцем навколо неї; чотирьох синців з локалізацією на рівні четвертого, п`ятого, сьомого ребер зліва, в поперековій ділянці зліва по задньо-боковому контуру; поверхневу забійну рану та синець навколо неї в ділянці лівого передпліччя; синець на внутрішній поверхні лівого плеча з переходом на ділянку передпліччя, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, після чого, зайшли на четвертий поверх будинку АДРЕСА_7 до квартири, де проживає потерпілий, однак ОСОБА_17 відштовхнув ОСОБА_6 та втік у квартиру АДРЕСА_9 , де зачинив за собою вхідні двері на замок і викликав поліцію, а ОСОБА_6 із ОСОБА_8 втекли з місця злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України.

Крім цього, 16 червня 2019 року орієнтовно о 04 год. 20 хв. ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на АДРЕСА_10 , яке належить ОСОБА_18 , звідки намагався повторно таємно викрасти грошові кошти в сумі 370 грн., які зберігалися у касі на першому поверсі, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення свого злочинного умислу до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції на горищі вказаного кафе.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду в частині пред`явленого йому за ч.2 ст. 187 КК України обвинуваченні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Не заперечує факту побиття потерпілого ОСОБА_17 , однак стверджує, що мотив був особистий, а не корисливий, а відтак, не погоджується з кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 187 КК України та вважає, що такі охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Наголошує, що у суду першої інстанції були підстави для застосування положень ст. 69 КК України, оскільки злочин вчинено неповнолітньою особою, крім цього, він щиро розкаюється у заподіянні потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень.

Просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2023 року в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та перекваліфікувати його дії на ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є необґрунтованим та невмотивованим і незаконним.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, висновки суду в частині визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, окрім цього, судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Наголошує, що ряд слідчих дій з неповнолітнім ОСОБА_6 проводився з грубим порушенням вимог кримінального закону та прав неповнолітнього.

Акцентує, що органом досудового слідства ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України в провадженні №0000720 від 25 квітня 2019 року, яке відкрито через десять днів після подій, по яких було відкрито інше провадження, щодо ОСОБА_8 .

Звертає увагу на те, що у судовому засіданні досліджувалися відеозаписи допитів свідка ОСОБА_19 і її показання узгоджуються із показаннями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про те, що напад на ОСОБА_17 відбувся виключно на ґрунті їх особистих неприязних відносин. Стверджує, що умисел в обвинувачених на побиття потерпілого виник раптово, умислу на заволодіння його майном у них не було, жодних речей у потерпілого не брали, жодних матеріальних цінностей у нього не вимагали.

Вважає, що показання свідка, взятого під захист стороною обвинувачення, слід розцінювати як намір сфальсифікувати матеріали проти неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім цього, на думку апелянта, суд залишив поза увагою те, що письмові докази складені з грубими порушеннями кримінального закону та належним чином не оформлені.

Зазначає, що у матеріалах справи міститься три рапорти, натомість, сторона обвинувачення долучає і просить дослідити саме рапорт чергової частини Дрогобицького ВП від 15 квітня 2019 року №3997, до якого вносились правки, і який містить ряд суперечностей, а відтак, не може бути визнаний допустимим доказом.

Наголошує, що протокол огляду речей від 24 квітня 2019 року з фототаблицею та DVD+R диском складено з порушенням п.п.1, 2, 3 ч.3 ст. 104 КПК України, а копія відеофонограми не дозволяє встановити технологічні властивості (ознаки монтажу, порушення безперервності запису, стирання, обрізання тощо).

Неналежним доказом, на переконання апелянта, є висновок експерта №124 від 24 квітня 2019 року, оскільки фактичні дані отримані суб`єктом, повноваження якого не підтверджено і не надано можливість стороні захисту заявити відвід експерту.

Зазначає, що із висновку експерта вбачається, що експерт оглядав медичну картку стаціонарного хворого №02805, однак в матеріалах справи відсутні відомості про те, що така витребовувалась, отримувалась у визначеному законом порядку та надавалась експерту.

Вважає, що постанови слідчого від 17 квітня 2019 року та від 25 квітня 2019 року про зміну кваліфікації досудового розслідування не відповідають вимогам ст. 110 КПК України.

Звертає увагу, що 15 квітня 2019 року за №0000657 реєструється провадження за ч.2 ст. 187 КК України, 17 квітня 2019 року виноситься постанова про зміну кваліфікації з ч.2 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, (закінчений замах на відкрите заволодіння, відкрите викрадення (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, а 18 квітня 2019 року виноситься ухвала суду про проведення експертизи по даному провадженню, кваліфікація за ч.2 ст. 187 КК України, відтак, ухвала суду яка виносилась, як і подане клопотання не відповідало кваліфікації правопорушення, на момент її винесення, таким чином і експертиза проводилась невідомо по якому провадженню і якій кваліфікації.

Наголошує, що після встановлення, що кваліфікація правопорушення не відповідає ст. 187 КК України, слідчий повинен був би 17 квітня 2019 року винести відповідну постанову про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 187 КК України та внести відомості за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України; аналогічно 25 квітня 2019 року.

Покликається на те, що в ході судового розгляду прокурором не надано суду належних доказів протиправного заволодіння обвинуваченим майном потерпілого, а відтак в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Акцентує, що зважаючи на визнання вини ОСОБА_6 за епізодами по ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України в судовому засіданні суду першої інстанції не досліджувалися письмові докази, однак, покликається на такі.

Зазначає, що вартість викраденого доводитись виключно висновком експерта.

Звертає увагу на порушення права на захист та визнання доказів недопустимими відповідно до вимог ч.9 та ч.12 ст. 290 КПК України, так як докази, які надано суду не були відкриті ОСОБА_6 у відповідності до вимог КПК України.

Вважає, що судом не встановлено, коли саме і за яких обставин відбулась змова ОСОБА_6 з іншими особами, не зазначено дати, часу місця; жодного доказу того, що злом навісного замка здійснювався ОСОБА_6 немає, як і відсутні докази його перебування в даному приміщенні.

На переконання сторони захисту, дії, які інкримінують ОСОБА_6 за епізодом 23 листопада 2018 року о 06 год. 30 хв. жодними доказами не підтверджують його причетність до кримінальних правопорушень.

Акцентує, що потерпіла ОСОБА_15 вказала, що саме у неї викрадено, в якій кількості, а також суму грошових коштів, проте, не надала на підтвердження відповідних доказів.

Також зазначає, що як на докази вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за епізодом 16 червня 2019 року у кафе «Лан» на вул. Шолом Алейхема, 8/1 у м. Дрогобичі, Львівської області суд покликається на протокол затримання (т.3 арк.108), заяву потерпілого дозвіл на огляд приміщення (т.3 арк.112), протокол огляду місця події із фототаблицею (т.3 арк.113-126), клопотання про обрання запобіжного заходу (т.3 арк 127-131), ухвалу про обрання запобіжного заходу ( т.3 арк. 132-133), однак такі, на переконання сторони захисту, є неналежними та недопустимими доказами, які жодним чином не доводять факт присутності ОСОБА_6 в приміщенні кафе та наміру заволодіння коштами, які знаходились в касі.

Просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2023 року, закрити провадження по справі за недоведеністю поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 за відсутністю у його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 покликається на те, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та неповнотою судового розгляду.

Звертає увагу на неналежність письмових доказів по епізодах крадіжок у зв`язку з невідповідністю їх вимогам ст.ст. 104, 105, 107, 110 КПК України.

Щодо обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України акцентує, що ОСОБА_8 щиро розкаюється у вчиненому, але не визнає кваліфікацію дій за цією статею, адже умислу на заволодіння майном потерпілого у нього не було, жодних речей у потерпілого не брав, жодних матеріальних цінностей у нього не вимагав, конфлікт відбувся на ґрунті особистих неприязних відносин. Матір законний представник ОСОБА_8 , частково відшкодувала потерпілому збитки, пов`язані з лікуванням у розмірі 100 доларів.

Вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_20 наявні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Наголошує, що в основу вироку покладено показання потерпілого ОСОБА_17 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння та легендованого свідка ОСОБА_21 , показання якого суд не досліджував безпосередньо, оскільки такий, в режимі відеоконференції не допитувався.

Окрім цього акцентує, що суд заслухав аудіозаписи показань свідка ОСОБА_22 та її дочки ОСОБА_23 , проте, в основу вироку їх не поклав.

Покликається на те, що суд першої інстанції не встановив належності письмових доказів і не перевірив, чи підтверджують такі в сукупності вину обвинуваченого ОСОБА_8 у заволодінні майном.

Зазначає, що доказів про вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства теж не встановлено.

Просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2023 року, згідно якого ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної статті.

В частині призначеного покарання за ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін. Звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч.2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_12 апеляційних скарг не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та виступи захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які неоспорючи доведеності вини обвинувачених за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, підтримали мотиви своїх апеляційних скарг щодо зміни правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з ч.2 ст. 187 на ч.2 ст. 125 КК України, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 , який підтримав змінені апеляційні вимоги апелянтів, думку прокурора про заперечення апеляційних скарг та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Оскільки висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до вимог ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційних скарг.

Так, положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину і виключають можливу відсутність умислу або інший його характер.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні розбою, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, логічно пов`язаними між собою, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку в цій частині.

Так, ст. 187 КК України передбачено, що розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Злочин вважається закінченим незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом.

Відповідно до положень п.п.2 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 - під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених у п.12 Постанови, якщо погроза насильства або саме насильство були застосовані з метою заволодіння майном потерпілого в момент нападу, але у зв`язку з відсутністю у нього майна винна особа пред`явила вимогу передати його в майбутньому, такі дії належить кваліфікувати залежно від характеру погроз чи насильства як розбій чи як замах на грабіж та за відповідною частиною статті 189 КК України (за наявності складу злочину).

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їм за ч.2 ст. 187 КК України кримінальному правопорушенні визнали частково, не заперечили факту побиття ОСОБА_17 , однак ствердили, що мали за мету провчити останнього, мотив був не корисливий, а особистий, і передумовою вчинення злочину слугував конфлікт потерпілого із мамою їх подруги ОСОБА_24 .

Зазначили, що до помешкання потерпілого йшли, щоб ОСОБА_17 попросив вибачення у ОСОБА_25 за свої протиправні дії щодо неї, а не для того, щоб заволодіти його майном.

Саме на такій версії подій наполягають обвинувачені та їх захисники.

Разом з тим, на думку колегії суддів, наведене суперечить показанням допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_17 про те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 15 квітня 2019 року, напали на нього, штовхали та били по голові і тулубу і сказали, що він винен їм гроші. Крім цього, потерпілий зазначив, що ОСОБА_25 , яка перебувала разом із ним, обвинувачені відпустили додому. Для того, щоб припинити насильницькі дії, він ОСОБА_17 , запропонував пройти нападникам до його помешкання і передати їм музичний центр, оскільки грошових коштів при ньому не було, на що останні погодились і прослідували з ним до житла де в подальшому, після того, як дружина відчинила двері, він заскочив у квартиру, зачинив двері та викрикнув: « Міліція», - обвинувачені побігли сходами вниз, а він повідомив про напад на лінію поліції «102» і викликав швидку.

За умови доволі детального опису подій потерпілим, що абсолютно узгоджуються із показаннями легендованого свідка ОСОБА_21 - очевидця побиття ОСОБА_17 , який, окрім іншого, чув висловлену одним із нападників пропозицію пройти до потерпілого додому, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо адекватності та об`єктивності сприйняття обставин події ОСОБА_17 , що свідчить про надуманість доводів апелянтів з цього приводу.

Таким чином, на переконання колегії суддів, характер агресивних насильницьких дій ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , особливості їх поведінки, залякування, подальший супровід ОСОБА_17 до його житла, де знаходились матеріальні цінності, а не до помешкання ОСОБА_25 , що в даному конкретному випадку має значення для встановлення істини у справі, беззаперечно, поза розумним сумнівом доводять спрямованість умислу обвинувачених саме на заволодіння майном.

А отже, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, відповідає диспозиції норми кримінального закону, згідно з яким встановлено кримінальну відповідальність за вчинене обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 злочинне діяння, а саме за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за попередньою змовою групою осіб, а їх показання в частині мотивів нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_17 , спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Відтак, виходячи з об`єктивно встановлених обставин події, доводи апелянтів щодо перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ч.2 ст. 125 КК України, не знайшли свого підтвердженні в ході апеляційного розгляду, суперечать наявним у матеріалах справи доказам і на думку колегії суддів, є способом захисту від вчиненого.

Що стосується призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, особу винних, конкретні обставини справи, і призначив таке, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65, 70 КК України, яке є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2023 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копій судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4