БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/8/24
Провадження № 1-кс/497/48/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення клопотання для усунення недоліків

12.01.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0000004 від 02.01.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0000004 від 02.01.2024 року.

З поданого клопотання вбачається, що слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000004, відомості щодо якого 02.01.2024 року внесені до ЄРДР за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України, за фактом незаконної порубки дерев.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням установлено, що 01.01.2024 під час патрулювання СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області в с. Василівка Болградського району Одеської області по вул. Болгарська було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21011 з д/н « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому перевозилися спиляні дерева породи «Акація» без дозвільних документів.

01.01.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме узбіччя проїзної частини, біля домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено та вилучено автомобіль червоного кольору марки ВАЗ 21011 з реєстраційним номером НОМЕР_1 в якому наявні свіжо спиляні колоди дерев, та бензопила зеленого кольору марки «TEMP» з наявною на бензопилі шиною та ціпкою.

Далі ОСОБА_4 самостійно провів працівників поліції до лісопосадки, яка розташована північній околиці с. Василівка, Болградського району Одеської області, де він пиляв дерева, та які наявні у його автомобілі марки ВАЗ 21011 з д/н НОМЕР_1 . При огляді вказаної ОСОБА_4 ділянки виявлено 4 пенька, зі свіжо спиляним верхом, породи «Біла Акація» діаметрами: 20 см., 10 см., 10 см., 23,5 см.

Автомобіль червоного кольору марки ВАЗ 21011 з реєстраційним номером НОМЕР_1 в якому наявні свіжо спиляні колоди дерев, а також бензопила зеленого кольору марки «TEMP» з наявною на бензопилі шиною та ціпкою відповідно до вимог п.7 ст.237, ч.2 ст. 168 КПК України з моменту вилучення є тимчасово вилученим майном.

10.01.2024 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук автомобілю червоного кольору марки ВАЗ 21011 з державним номером НОМЕР_1 , де в ході обшуку було виявлено та вилучено: 57 колод дерев породи «Акація біла» та бензопилі невідомої марки з наявною на ній шиною та ціпкою.

Постановою слідчого від 10.01.2024 року вилучені предмети та об`єкти визнані речовими доказами та залучені до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий просить накласти арешт на вилучені предмети з метою збереження речових доказів та необхідності їх дослідження в ході слідчих дій, за результатами проведення яких зазначене майно може бути використане як речовий доказ, та предметом вчинення кримінального правопорушення, а його знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, шляхом позбавлення володільця права відчуження, розпорядження та користування.

Оскільки слідчим надана заява про розгляд клопотання за його відсутності, суд розглядає клопотання в порядку ч.1 ст. 172 КПК України без участі слідчого.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, в тому числі щодо обсягу заборон, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Стаття 172 КПК встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, частина 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання за умови їх належного сповіщення.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК, можливе виключно щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як вбачається з поданого клопотання, майно вилучено під час проведення обшуку автомобіля, тобто майно є тимчасово вилученим.

Відповідно до ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Приписами ст. 136 КПК передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Вся інформація та дані, визначені у ст.135, ч.2 ст. 171, ч.2 ст.173 КПК України повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали поданого клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вважає, що воно подано з порушенням вимог ст. 170, 171 КПК України.

1.Клопотання не містить контактної інформації особи (номеру телефону, електронної пошти), у якої вилучено майно (власника/користувача майна), та прокурора в обсязі, визначеному ст.135 КПК України для забезпечення можливості повідомлення учасників провадження.

2.Клопотання не містить обґрунтування арешту майна саме шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження, користування ним у контексті положення ч.11 ст.170 КПК України, з врахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідками арешту для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (власників майна) й відповідних доказів.

У тому вигляді, в якому клопотання надано до суду, слідчий суддя позбавлений можливості розглянути його та надати оцінку доцільності відмови чи задоволенню клопотання про арешт майна в розумінні положень ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого слід повернути слідчому для усунення недоліків в строк, передбачений ч.3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0000004 від 02.01.2024 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1