печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000591 від 05.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2023 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 у справі №757/31190/23-к, в межах кримінального провадження № 0000591 від 05.04.2023, в частині накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- сумку чорного кольору М-ТАС;

- мобільний телефон Iphone 11 чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 з сім-картою Vodafone НОМЕР_2 в чохлі темно-синього кольору;

- блокнот з рукописними написами чорного кольору;

- 2 флеш-носії невідомого об`єму з написом «Таємно Северодонецький МВ 3 Управління Журнал 31/192, реєстр. 80 Оператор-секретар ОСОБА_6 12.08.20 р.» та напис «Таємно Северодонецький РВ 3 Управління Журнал» 31/166 реєстр 44т Оператор -секретар ОСОБА_6 (підпис) 05.01.21 р.;

- ноутбук «HP» Serial 2CE2320RTV.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що арешт накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням положень ст. 170 КПК України, стороною обвинувачення під час накладення арешту не було надано належних та допустимих доказів того, що майно заявника, яке зазначене в ухвалі про арешт, має доказове значення у даному кримінальному провадженні або здобутим внаслідок вчинення кримінального правопорушення та таким, що зберегло сліди вчинення будь-яких злочинів, відтак вищенаведене у своїй сукупності вказує на безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в частині скасування арешту з мобільного телефону та ноутбуку, оскільки вказане майно містить в собі листування, яке є речовим доказом та має значення у кримінальному провадженні. Разом з тим, зазначив, що 2 флеш-носії з написом «Таємно Северодонецький МВ 3 Управління Журнал 31/192, реєстр. 80 Оператор-секретар ОСОБА_6 12.08.20 р.» та напис «Таємно Северодонецький РВ 3 Управління Журнал» 31/166 реєстр 44т Оператор -секретар ОСОБА_6 (підпис) 05.01.21 р., на поверненні яких наполягає заявник, належать Головному управлінню СБ України в Донецькій та Луганській областях та повернуті власнику. В решті заявлених вимог не заперечував, а саме щодо повернення сумки чорного кольору М-ТАС та блокноту з рукописними написами чорного кольору.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000591 від 05.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

28.07.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було задоволено клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000591 від 05.04.2023, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- сумку чорного кольору М-ТАС, в якій знаходяться: службове посвідчення працівника СБ України в Донецькій та Луганській областях на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 , банківська карта «Ощадбанку» № НОМЕР_4 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_5 від 04.04.2016;

- мобільний телефон Iphone 11 чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 з сім-картою Vodafone НОМЕР_2 в чохлі темно-синього кольору;

- блокнот з рукописними написами чорного кольору;

- предмети схожі на грошові кошти у сумі 500 (п`ятсот) доларів США, а саме: купюри номіналом 50 доларів США із наступними серіями та номерами: ML10360059B, JD76703208A; купюри номіналом 100 доларів США із наступними серіями та номерами: KL54544649A, AB04794918I, KK38015584C, KL00798237E.

- 2 флеш-носії невідомого об`єму з написом «Таємно Северодонецький МВ 3 Управління Журнал 31/192, реєстр. 80 Оператор-секретар ОСОБА_6 12.08.20 р.» та напис «Таємно Северодонецький РВ 3 Управління Журнал» 31/166 реєстр 44т Оператор -секретар ОСОБА_6 (підпис) 05.01.21 р.;

- ноутбук «HP» Serial 2CE2320RTV.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вищезазначене майно має доказове значення у кримінальному провадженні та, що на даному етапі досудового розслідування була необхідність у забезпеченні збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки незастосування арешту могло призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для заборони ОСОБА_5 користуватися майном, яке вилучено в ході обшуку, а саме, сумкою чорного кольору М-ТАС та блокноту з рукописними написами чорного кольору.

Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а також те, що процесуальний керівник у кримінальному провадженні не заперечував проти часткового скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б свідчили про те, що вилучена сумка чорного кольору М-ТАС та блокнот з рукописними написами чорного кольору мають ознаки речових доказів, у зв`язку з чим вважає за доцільне частково скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.07.2023 у справі №757/31190/23-к, на майно, вилучене 25.06.2023 під час проведення особистого обшуку та обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на:

- сумку чорного кольору М-ТАС;

- блокнот з рукописними написами чорного кольору.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1