УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги захисника ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 на незаконне утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор», що подана в порядку ст. 206 КПК України, -

в с т а н о в и в:

28.12.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 на незаконне утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор», що подана в порядку ст. 206 КПК України. У скарзі ОСОБА_2 просив слідчого суддю постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м. Києва, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного йому вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.02.2012, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно звільнити з-під варти ОСОБА_3 , у порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_2 зазначає, що 21.02.2012 ОСОБА_3 було засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 191 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати кервні посади в підприємствах усіх форм власності та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки. Постановою Ірпінського місткового суду Київської області від 16.07.2012 скасовано звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , а його самого оголошено у розшук. 04.12.2023 р. на виконання вищевказаного судового рішення ОСОБА_3 було затримано та поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор». Разом з цим, скаржник зауважує, що станом на момент затримання ОСОБА_3 , строки давності виконання вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.02.2012 року завершились, а тому затримання ОСОБА_3 та його утримання під вартою є незаконним.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч.2 ст.206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.

Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

За результатами вивчення скарги захисника ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 на незаконне утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор», слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.

Так, долучені до скарги копії вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.02.2012 та постанови Ірпінсьокого міського суду Київської області від 16.07.2012 р., на підставі яких ОСОБА_3 утримується під вартою набрали законної сили та у порядку, визначеному КПК України, не скасовувались. Водночас, як вбачається зі змісту скарги, рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 80 КК України судиами України також не приймались, а тому перелічені вище вирок та постанова є належною підставою для обмеження особистої свободи ОСОБА_3 .

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки на даний час ОСОБА_3 на законних підставах утримується під вартою, підстав для доставки його до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та відповідно для задоволення скарги не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 206, 208, 309, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 на незаконне утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор» , що подана в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1