Справа № 171/2571/23
Провадження № 1-кп/177/22/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000241 від 23.10.2023, з угодою про визнання винуватості, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, з загальною середньою освітою, неодруженого, має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.12.2017 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт 200 годин.

- 29.03.2019 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 1 рік 25 днів позбавлення волі. 08.09.2020 звільнений по відбуттю покарання.

- 06.09.2022 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття строку покарання на 1 рік. Судимість погашена в силу ст. 89 КК України.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

за участі:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , попрохав безоплатно передати на певний час у користування мопед марки "Honda Dia", належний потерпілому ОСОБА_7 , після чого на підставі усної домовленості, останній передав ОСОБА_3 у користування мопед марки "Honda Dia", при цьому домовившись, що ОСОБА_3 зобов`язаний в подальшому повернути вказаний мопед у належному стані та схоронності.

11.10.2023 о 12:00 годині у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на розтрату шляхом відчуження чужого майна, яке було йому ввірене, а саме на відчуження належного ОСОБА_7 мопеду марки "Honda Dia", який був переданий ОСОБА_3 05.10.2023 у користування.

Того ж дня, приблизно о 12:10 годині реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_3 будучи зобов`язаним зберігати мопед марки "Honda Dia, який був переданий йому ОСОБА_7 та зобов`язаний повернути мопед останньому у схоронності, умисно, повторно, незаконно розтратив ввірене йому майно, мопед марки "Honda Dia" вартістю 2263, 21 грн, а саме незаконно без дозволу власника, продав мопед марки "Honda Dia" ОСОБА_8 , чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2263, 21 грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 скоїв розтрату чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в його віданні.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 191 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірено особі, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000241 від 23.10.2023 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , 19.01.2024 укладено угоду про визнання винуватості, яка скріплена підписами сторін.

Потерпілий ОСОБА_7 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав під час досудового розслідування свою винуватість у вчиненому діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри за ч. 4 ст. 191 КК України у судовому провадженні.

Сторони угоди погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 191 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України. Сторони угоди погодили не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки під час вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, ОСОБА_3 не займав посаду пов`язану з виконанням службових обов`язків та виконанням певної діяльності.

Як слідує з обвинувачення, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_3 , не пов`язане з зайняттям ним певної посади чи зайняття певною діяльністю, не пов`язане з певним службовим становищем, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, що визначене санкцією ч.4 ст. 191 КК України, до ОСОБА_3 не застосовується.

Вказане узгоджується з положеннями п. 17 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 24.10.2003 з подальшими змінами та доповненнями, згідно якого відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті

(санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та призначення йому покарання за ч.4 ст. 191 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно, надав згоду на призначення обумовленого сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , проти затвердження угоди не заперечував, вказав що угоду укладено в його присутності, за вільною згодою обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_5 просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_6 , яку вони підписали добровільно. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Вказане кримінальне правопорушення не пов`язане із зловживання службовим становищем. ОСОБА_3 ставиться у вину вчинення дій передбачених ч.1 ст. 191 КК України (розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні), що вчинені повторно, в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим, в силу примітки до ст. 45 КК України, вказане кримінальне правопорушення не є корупційним кримінальним правопорушенням.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Покарання, що узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, 75 КК України (з урахуванням того, що кримінальне правопорушення не пов`язане зі зловживанням службовим становищем та відповідно не є корупційним примітка до ст. 45 КК України), а ОСОБА_3 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Потерпілий надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди від 19.01.2024 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

До обвинуваченого ОСОБА_3 , в рамках даного кримінального провадження, запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 січня 2024 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000241 від 23.10.2023, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, за участю адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000241 від 23.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 191 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.4 ст. 191 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Стягнути з ОСОБА_3 , судові витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи № СЕ-19/104-23/37776-АВ від 25.10.2023 у розмірі 956 гривень 00 копійок (а.п. 15).

Речові докази: мопед марки «Honda Dia» чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а.п. 26), після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Матеріали кримінального провадження № 0000241 від 23.10.2023 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 171/2571/23 (провадження № 1-кп/177/22/24).

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1