Справа № 504/545/24
Номер провадження 1-кп/504/506/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ; обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши в залі суду в смт. Добросалав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000353 від 06.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою суду в судовому провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, необхідно призначити його до судового розгляду, підстави для повернення обвинувального акта чи закриття кримінального провадження відсутні. Справа надійшла до суду з дотриманням правил підсудності.

В судовому засіданні, захисник заперечував з приводу можливості призначення провадження до судового розгляду, мотивуючи такі необхідністю повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків. Вказане клопотання мотивоване тим, що в обвинувальному акті, як офіційному документів відсутня печатка, не зазначено мотив, мету та спосіб вчинення криміналних правопорушень, відсутні подія та склад кримінального правопорушення.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору підтримав.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників провадження, суд виходить з такого.

Як вбачається з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Закон не висуває інших вимог до обвинувального акту, крім тих, які зазначенні в ст. 291 КПК України.

В той же час, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 містить всі відомості, які передбачені положеннями ст. 291 КПК України: в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація, з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність, викладено формулювання обвинувачення, зазначені анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; дату та місце його складання, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, прізвище, ім`я прокурора, який затвердив обвинувальний акт. Обвинувальний акт підписаний та затверджений прокурором із зазначенням його посади та прізвища, скріплений печаткою Одеської обласної прокуратури. До обвинувального акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обвинувальний акт в загальному містить відомості про відсутність яких вказує заявник, зокрема дані, щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Як визначено п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор, який до того ж наділений повноваженнями на зміну обвинувачення в суді.

Таким чином, підстав для повернення обвинувального акту прокурору суд не вбачає.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України зазначене кримінальне провадження підсудне Комінтернівському районному суду Одеської області.

Обвинувальний акт складено з дотриманням положень ст. 291 КПК України.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження на цей час не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1- 4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. Враховуючи положення ч. 5 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, а також ступінь тяжкості злочину, суд приходить до переконання, що в інтересах захисту прав людини, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, слід доручити представникам персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого.

Таким чином, слід призначити по даному кримінальному провадженню відкритий судовий розгляд, з викликом учасників провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи таке тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що передбачений ч. 2 ст. 114-2 КК України. На думку прокурора існують ризики поза процесуальної поведінки обвинуваченого, які полягають у тому, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків кримінального провадження, а також продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Перешкодити зазначеним ризикам може запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав вищевказане клопотання.

Обвинувачений, в судовому засіданні повідомив, що ризики перелічені прокурором у клопотанні є недоведені, оскільки він має соціальні зв`язки, знаючи про кримінальне провадження, що було зареєстроване відносно нього, він не вживав заходів, щодо переховування від суду. При цьому, обвинувачений зазначив, що у кримінальному провадженні пройшов тест на поліграфі, давав правдиві показання, наміру переховуватися від суду не має.

Захисник, в судовому засіданні вказав, що підозра у кримінальному провадженні ОСОБА_7 є необгрунтованою, ризики визначені прокурором є недоведені. Обвинувачений, будучи обізнаним про проведення з ним слідчих дій, тривалий час перебував на волі, не вживав будь-яких заходів спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування.

Дослідивши клопотання та вислухавши думки прокурора, захисника обвинуваченого, обвинуваченого суд дійшов до таких висновків.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 ч.1 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на осіб, що беруть участь провадженні в процесуальному статусі свідків. (ст. 177 КПК України).

Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

На стаді досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому, саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з такого.

Суд враховує можливу причетність обвинуваченого до вчиненення інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується усією сукупністю наявних у кримінальному провадженні матеріалів, змістом обвинувального акту та іншими доданими до нього матеріалами, письмовими матеріалами долученими стороною обвинувачення. Відомості, викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Щодо продовження існування передбачених ризиків поза процесуальної поведінки обвинуваченого, то в цій частині суд зазначає про таке.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.114-2 КК України, яке є тяжким за правилами ст. 12 КК України. Санкція інкримінованого діяння передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років. Обвинувачений не має тісних соціальних зв`язків. Обвинувачений є непрацевлаштованим, малолітніх дітей на утриманні не має. Доказів зворотного судом не здобуто. За таких обставин, ризик втечі обвинуваченого від суду є достатньо вагомим.

Також, є доведеним ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконного впливу обвинуваченого на свідків, оскільки кримінальне провадження знаходяться на початковій стадії судового провадження, на даний час усі свідки кримінального провадження не допитані безпосередньо судом і лише такий допит може бути покладений в основу судового рішення за наслідками розгляду провадження. Обвинувачений маючи можливість вільного пересування, будучи на волі може здійснювати тиск на свідків, з метою змінити покази або надати вигідні покази суду. Відтак суд вважає, що ризик можливого незаконного впливу на таких осіб, зі сторони обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження має місце.

Разом з тим, суд вважає недоведеними ризик визначений у клопотанні прокурора продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, оскільки окрім того, що вказаний ризик наведений в клопотанні, такий жодним чином не обґрунтований, а клопотання не містить будь-яких доводів, щодо того в чому саме будуть полягати такі ризики. Більше того, стороною обвинувачення інкримінується обвинуваченому вчинення закінченого злочину, тому незрозумілим є той факт, до продовження якого саме злочину може вдатися обвинувачений. Тому такий ризик, на переконання суду є непідтвердженим.

Також на переконання суду, прокурором не доведено ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки окрім того, що такий ризик визначений в клопотанні, відсутнє будь-яке його обґрунтування.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, підстави, що існували на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не відпали.

Враховуючи наведене, на даному етапі кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і зможе запобігти ризикам, що доведені прокурор переховування від суду, впливу на не допитаних у провадженні свідків.

Застосування інших запобіжних заходів, як то домашній арешт чи особисте зобов`язання суд вважає за неможливим, з огляду на вищевказані обставини.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статею 114-2 Кримінального кодексу України.

Застосування вказаної норми є правом, а не обов`язком.

В матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані з приводу майнового стану обвинуваченого.

Враховуючи викладене, а також, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, за формулюванням обвинувачення - здійснення ним поширення інформації про місце розташування ЗСУ, що в умовах воєнного стану є діяння, що має посилену суспільну небезпеку, суд вважає за необхідним не визначати розмір застави на даному етапі.

Разом з тим, з огляду на те, що прокурор у поданому клопотанні вважав за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте вказаний запобіжний захід є обраний, щодо підозрюваного на стадії досудового розслідування, суд вважає за необхідне такий запобіжний захід продовжити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314-317, ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захтсника про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000353 від 06.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України на 13.02.2024 о 16:00 год. у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Комінтернівського районного суду Одеської області (Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51).

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання учасників процесу.

Зобов`язати Одеський районний відділ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, скласти та подати до суду в 10 денний строк досудову доповідь, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що він має право брати участь у підготовці досудової доповіді. У разі наявності або виникнення об`єктивних обставин, що унеможливлюють підготовку або своєчасне подання досудової доповіді, орган пробації невідкладно повідомляє про це суд з відповідним обґрунтуванням.

Копію ухвали надіслати органу пробації для виконання.

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про продовження ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів до 07.04.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в частині продовження дії запобіжного заходу.

Суддя: ОСОБА_1