Справа № 357/8853/23
Провадження № 11-кп/824/2107/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 05 лютого 2024 року, включно. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не застосовано.

Таке рішення, суд мотивував тим, що враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 вік та стан здоров`я, порушення ним умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року як таку, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту в період часу з 22-00 до 05-00 годин.

Крім цього, захисник просить поновити строк на оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року. В обґрунтування клопотання апелянт зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали захисник обвинуваченого станом на 17 грудня 2023 року не отримував. Хоча проголошення повного тексту відбулось 13 грудня 2023 о 08:30 год.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що жодного доводу щодо причин зміни запобіжного заходу з цілодобового арешту на найбільш суворий - тримання під вартою, прокурором у клопотанні не викладено, а ті доводи, що зазначені у клопотанні, не підтверджені жодним доказом

Наголошує, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 було продовжено до 26 листопада 2023 року включно ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Судове засідання у справі було призначено на 17 листопада 2023 року.

Та, ОСОБА_7 захворів, про що його захисником адвокатом ОСОБА_6 через «Електронний суд» було повідомлено Білоцерківський міськрайонний суд Київської області з наданням сканкопій медичних документів, що підтверджували захворювання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Наступне судове засідання було призначено на 24 листопада 2023 року, але станом і на цей день обвинувачений ОСОБА_7 продовжував хворіти, в ніч з 23 на 24 листопада 2023 року йому надавалася допомога бригади екстреної медичної допомоги, що підтверджується листом зворотнього зв`язку № 28 від 24.11.2023 року.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 через «Електронний суд» Білоцерківському міськрайонному суду Київської області 23 листопада 2023 року було направлено сканкопії медичних документів та вранці 24 листопада 2023 року також направлено сканкопію листа зворотнього зв`язку № 28 від 24.11.2023 року про надання ОСОБА_7 медичної допомоги зусиллями бригади екстреної медичної допомоги.

У судове засідання, яке було відкладене на 08 грудня 2023 року об 11.00, в приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області прибули захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , був доставлений обвинувачений ОСОБА_10 та самостійно прибув обвинувачений ОСОБА_7 .

Також прокурор ОСОБА_11 , який приймав участь в судовому засіданні 08 грудня 2023 року, оголосив та підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. Зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_7 в судові засідання не з`являється, переконливих даних щодо поважності причин неявки обвинуваченого до суду немає.

До того ж, прокурор звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням без дати та вихідного/вхідного реєстраційного номеру про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 . Суд дане клопотання задовольнив, хоча ухвалою від 08 грудня 2023 року суд не змінив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, а обрав новий у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 05 лютого 2023 року. Тобто суд вирішив питання, яке стороною обвинувачення до вирішення не ставилося.

Крім того, клопотання про зміну запобіжного заходу без дати та вихідного/вхідного реєстраційного номеру про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 прокурор вручив безпосередньо в судовому засіданні, яке було призначене на 11.00 годину 08 грудня 2023 року, а суд перейшов до розгляду даного клопотання відразу після вручення клопотання, порушивши строки, передбачені ч. 2 ст. 184 КПК України.

Таким чином, прокурором були грубо порушені вимоги кримінально процесуального законодавства. А, суд, прийнявши таке клопотання до розгляду не перевірив виконання цих вимог, чим також порушив норми КПК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому негайно після її оголошення. Але судом цього зроблено не було, що є грубим порушенням прав обвинуваченого ОСОБА_7 та норм кримінально-процесуального законодавства, так як ОСОБА_7 було вручено тільки вступну та резолютивну частину ухвали від 08 грудня 2023 року, а його захиснику не було вручено взагалі нічого

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Наведені у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 08.12.2023, причини пропуску цього строку знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду, визнаються колегією суддів поважними у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне цей строк поновити.

Правовими приписами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується та особисті обставини його життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. ч. 6 та 7 ст. 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , суд першої інстанції при розгляді питання про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дані про його особу, зокрема вік та стан здоров`я та правильно встановив, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів вони є безпідставними з огляду на наступне.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З урахуванням характеру висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я, порушення ним умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки такий ризик існує і виправдовує застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів також звертає увагу на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 являвся в судові засідання особисто або приймав участь в режимі відеоконференції, про що його захисником були заявлені клопотання та які були задоволені судом, а з 17 по 24 листопада 2023 року ОСОБА_7 хворів і не приймав участь у судових засідання, оскільки хвороба обвинуваченого є поважною причиною для нез`явлення в судове засідання, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, такі твердження захисника не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинуваченого на даному етапі провадженні, яке наразі триває, а також жодним чином не дає достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, не зможе здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_7 впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також на співучасника у вчиненні кримінального правопорушення - ОСОБА_10 , то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, на даному етапі провадження, яке наразі триває, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому доводи захисника про відсутність ризику впливу на потерпілих та свідків є безпідставними.

Наведені захисником дані не є достатніми стримуючими факторами з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, поставлені йому у провину, які у своїй сукупності, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, у судове засідання призначене на 17 листопада 2023 року ОСОБА_7 до суду не прибув, його захисник ОСОБА_6 надала інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я. У судове засідання призначене на 24 листопада 2023 року ОСОБА_7 до суду не прибув, його захисник ОСОБА_6 надала лист зворотного зв`язку на ім`я ОСОБА_7 про те, що йому надана допомога у зв`язку з діагнозом: хронічний бронхіт, стадія ремісії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час дії застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не прибув до суду, не маючи на те поважних причин, оскільки хвороба - хронічний бронхіт, стадія ремісії, не є тяжкою хворобою, яка б унеможливлювала б його участь у судовому засіданні.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та застосування такого запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі провадження потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, які можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України щодо порушення строків вручення копії клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не може бути взятим до уваги та не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Невчасне вручення копії клопотання прокурора може призвести до порушення права на захист обвинуваченого, проте, як убачається з оскаржуваної ухвали від 08.12.2023, обвинувачений та захисник давали пояснення по суті питань, порушених у клопотанні прокурора, висловлюючи аргументи на користь обвинуваченого проти необхідності зміни запобіжного заходу, що дає підстави стверджувати про те, що сторона захисту була готова до розгляду питання про зміну запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

За таких обставин судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог КПК України при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , не впливає на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а тому оскаржувану ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3