КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №358/632/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1211/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

11 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №000045 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Богуслав Київської області, зі слів - маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштованого, військовозобов`язаного, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника в режимі ВКЗ ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 03.10.2022, клопотання потерпілої ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення - задоволено.

Кримінальне провадження №000045 від 18.05.2022 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України - закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 18 травня 2022 року приблизно о 13 год. 30 хв. приїхав додому до своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 . Під час розмови, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10

18 травня 2022 року приблизно о 13 год. 35 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, взяв правою рукою за тильну частину шиї, після чого наніс декілька ударів кулаками обох рук ОСОБА_10 в область тулуба та голови. Після цього ОСОБА_10 вибігла на подвір`я, на якому знаходилися її сусіди, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щоб втекти від ОСОБА_7 , але останній ОСОБА_10 наздогнав, та в присутності вище вказаних сусідів наніс їй ще декілька ударів правою рукою та ногою в область тулубу.

Згідно з висновком експерта № 36 від 19.05.2022, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримані ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців правої вушної раковини, навколо вушної справа з частковим переходом на праву бокову поверхню шиї, лівої вушної раковини, лівої скроневої ділянки, навколо вушної зліва, повік правого та лівого ока, задньої поверхні грудної клітки, тильної поверхні лівої кисті з переходом на лівий променевозапястковий суглоб, які утворилися від дії тупого(их) предмету(ів) і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції, переконавшись в тому, що потерпіла у добровільному порядку відмовилася від обвинувачення, тобто, її рішення про це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, вислухавши її думку у судовому засіданні, та вислухавши прокурора, обвинуваченого і захисника, які не заперечували проти задоволення такого клопотання та, враховуючи те, що потерпіла відмовилася від обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 1 КК України, що є самостійною і безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за цією статтею, дійшов висновку, що є обґрунтовані підстави для задоволення клопотання потерпілої, у зв`язку з чим дане кримінальне провадження підлягає закриттю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу зі змінами, в яких, посилаючись на незаконність у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 03.10.2022 та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, пов`язаного із домашнім насильством та останній мав можливість захищатися від цього обвинувачення. За таких обставин, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 не можна було закривати у зв`язку із відмовою потерпілої.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції взагалі не обґрунтував свого твердження про те, що вчинений обвинуваченим кримінальний проступок, не пов`язаний з домашнім насильством, наведене свідчить про невідповідність ухвали суду, вимогам ст. 370 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не подавали. Враховуючи наведене, позицію захисника та прокурора про можливість проведення апеляційного розгляду у відсутність осіб, що не з`явились, а також вимоги ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність обвинуваченого та потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що в інкримінованому ОСОБА_7 проступку мова про вчинення саме домашнього насильства не йшла, тому заборона, передбачена ст. 284 КПК України на це провадження не поширювалась, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Як встановлено судом першої інстанції, та вбачається із обвинувального акту, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК Україн, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Згідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України однією із підстав для закриття кримінального провадження є відмова потерпілого, від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Із матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 примирилась з обвинуваченим ОСОБА_7 та відмовилась від підтримання обвинувачення (а.с.46).

Законом № 2227-VIII, який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Крім того, було внесено зміни й до ч. 1 ст. 67 КК, яку доповнено п.6-1 і визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, а в деяких складах злочинів таку обставину передбачено як кваліфікуючу ознаку.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, провадження № 51-4000км19, злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однак, вчинення злочину стосовно члена сім`ї або іншої особи, зазначеної вч. 2 ст. 3 Закону № 2227-VIII, автоматично не скасовує гарантій права на захист обвинуваченого. Якщо сторона обвинувачення вважає, що суспільно небезпечне діяння, пов`язано саме з домашнім насильством, вона про це обов`язково має зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази. Інакше підозрюваний (обвинувачений) буде позбавлений процесуальної можливості ефективно захищатися та спростувати висунуте обвинувачення.

Крім того, ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Засада диспозитивності, правила ст. 22 КПК вимагають від суду під час здійснення розгляду справи зберігати об`єктивність та неупередженість; функції суду та державного обвинувачення є несумісними.

Натомість, як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, в обвинувальному акті не містяться посилання на вчинення кримінального правопорушення (проступку), пов`язаного безпосередньо з домашнім насильством, а зазначення про те, що потерпіла є колишня дружина обвинуваченого, на думку колегії суддів, є недостатнім для визначення злочину таким, що пов`язаний з домашнім насильством. Більш того, у вказаному процесуальному документі органи дізнання також констатували відсутність обтяжуючих обставин, а як зазначалось вище, відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах є обставиною, що обтяжує покарання.

При цьому, згідно з пунктами «a», «b» § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст. 91 КПК (тобто й такого важливого елемента обвинувачення, як вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, що обтяжує покарання і з урахуванням процесуальної заборони, закріпленої в п. 7 ч. 1 ст. 284 вказаного Кодексу, тягне за собою правові наслідки). При цьому, відповідно до ст. 92 КПК України, тягар доказування згаданих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Враховуючи наведене, оскільки органом дізнання ОСОБА_7 конкретно не інкримінувалося вчинення кримінального правопорушення (проступку), пов`язаного з домашнім насильством, та обвинувальний акт не містив даних про наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, то, відповідно, обвинувачений не був обізнаний із таким обвинуваченням і не мав можливості захищатися від нього. За відсутності цього, гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст. 7, частин 3, 6 ст.22, ч. 1 ст. 337 КПК України, унеможливлювало суд першої інстанції застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 125 КК.

Більш того, колегія суддів вважає за доцільне наголосити на тому, що згідно даних журналу судового засідання Богуславського районного суду Київської області від 03.10.2022 року та аудіозапису до нього, вбачається, що під час обговорення в підготовчому судовому засіданні клопотання потерпілої ОСОБА_10 про відмову від обвинувачення, та як наслідок закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , прокурор Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , який, наразі, є апелянтом у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти закриття даного кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, при цьому, судом були роз`яснені потерпілій вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства стосовно відмови від обвинувачення; потерпіла підтвердила, що добровільно просить не притягувати до кримінальної відповідальності обвинуваченого, стверджуючи, що відмовляється від претензій до нього у формі приватного обвинувачення.

А відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали та допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог КПК України є безпідставними, у зв`язку з чим, ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 03.10.2022, якою клопотання потерпілої ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення - задоволено, та кримінальне провадження №000045 від 18.05.2022 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України - закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4