ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3567/23 Справа № 184/1724/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженої: ОСОБА_7 (в режимі відео

конференції з ДУ «Покровський ВЦ (№79)»

розглянувши у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_7 , -

Встановила:

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року засудженій ОСОБА_7 замінено невідбуту частину строку покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2021 року, більш м`яким у вигляді обмеження волі з переведенням до виправного центру на невідбуту частину строку - 04 роки 06 місяців 26 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріали особової справи підтверджують факт того, що ОСОБА_7 дійсно стала на шлях виправлення, що є як достатньою підставою, так і однією із умов про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке. На обґрунтування своїх вимог вказує, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, яким спричинено тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_9 . Засуджена на час звернення із поданням відбула лише 1/3 частину призначеного покарання, при цьому перебуваючи в умовах Кропивницького слідчого ізолятора характеризувалась негативно. В умовах ДУ ПВЦ №79 відбуває покарання 1 рік 1 місяць 10 днів, що є недостатнім для прийняття законного та обґрунтованого рішення з висновком про те, що засуджена за такий короткий проміжок часу перебування в ДУ ПВЦ №79 стала на шлях виправлення та щодо неї можливо застосувати пільги, передбачені ст. 82 КК України. При цьому строк не відбутого покарання є значним.

Зауважує, що судом не враховано обставини скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в наслідок злочинної недбалості, що є обставиною, яка обтяжує її вину. Також судом не враховано інтереси потерпілого ОСОБА_10 , який в результаті вчиненого ОСОБА_7 злочину втратив рідну людину та просив призначити найсуворіше покарання.

Наголошує, що судом не враховано поведінку обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження та її відношення до скоєного злочину, зокрема вину не визнала, усіляко намагалась уникнути від відповідальності або мінімізувати настання негативних наслідків шляхом зміни показань щодо обставин подій намагаючись перенести відповідальність на іншу особу, оскаржувала вирок в апеляційній та касаційній інстанціях.

Звертає увагу, що висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення. При цьому останнє заохочення ОСОБА_7 отримала напередодні звернення із поданням, 28.07.2023 року. Крім того за весь період покарання остання має 2 заохочення та 4 стягнення, які вже погашені, однак свідчать про репутацію засудженої та схильність останньої до неправомірної поведінки у зв`язку з чим може бути належним елементом при оцінці ставлення засудженої на шлях виправлення та неможливості застосувати до останньої вимог ст. 82 КК України.

Звертає увагу, що засуджена працює, однак норма виробітку не виконується, прагнення у засудженій до придбання спеціальності або підвищення кваліфікації не має.

В запереченнях на апеляційну скаргу засуджена ОСОБА_7 вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до ст.404КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зіст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частина 3 цією статті встановлює, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У п.п.1,17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" зазначено, заміна невідбутої частини покарання більшм`яким має сприяти досягненню мети, передбаченоїст.50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегія суддів зауважує, що в основі висновку суду про ступінь виправлення засудженого має лежати аналіз даних про особу засудженого за увесь строк відбування покарання, а не лише той, що безпосередньо передує вирішенню питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

На думку апеляційного суду, відсутні безперечні та переконливі підстави вважати, що на даний час ОСОБА_7 стала на шлях виправлення, що підтверджувало би необхідність застосування щодо неї положення ст.82 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджена вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2021 року засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24.05.2022 року вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 07.12.2022 року вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 24.05.2022 року щодо ОСОБА_7 залишено без мін.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2021 року з метою виконання вироку ОСОБА_7 затримана 04.10.2021 року.

Відповідно до витягу з протоколу №18 від 29.08.2023 року засідання комісії схвалено направлення матеріалів до суду щодо вирішення питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, відносно засудженої ОСОБА_7 , яка стала на шлях виправлення.

Як вбачається з висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_7 , із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженої, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженої, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, має загальний бал - 65, засуджена ОСОБА_7 стала на шлях виправлення та має бути представлена до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, за час перебування у ДУ «ПВЦ (№79)» засуджена ОСОБА_7 має 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці та з нагоди святкування Нового року та Дня Української Державності; стягнень не мала.

Згідно з довідкою станом на 01.08.2023 року, видана бухгалтерією державної установи «ПВЦ (№79)», за засудженою ОСОБА_7 значаться виконавчі документи на суму 319090, 00 грн. Загальне утримання за виконавчими документами (з урахуванням інших колоній) складає 3822,91 грн.

Із установлених вище апеляційним судом обставин убачається, що в поведінці ОСОБА_7 спостерігаються позитивні тенденції, однак поведінка засудженої була нестабільною протягом усього строку відбування покарання та не підтверджує таке систематичне здійснення процесу виправлення, що міг би ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання, в тому числі обмеження волі.

За змістом приписів ст.6КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Становлення ж особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

При цьому, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Перевіривши матеріали даного провадження, колегія суддів приходить висновку, що вони не свідчать про те, що засуджена ОСОБА_7 беззаперечно стала на шлях виправлення.

Зокрема, ОСОБА_7 відбула 1/3 частину призначеного покарання, перебуваючи в умовах ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» більше року, ОСОБА_7 характеризувалась негативно, з 22.08.2022 року відбуває покарання у ДУ «Покровський виправний центр (№79)», де отримала лише два заохочення за виконання покладених обов`язків за додержання правил поведінки установи. При цьому за весь період відбування покарання до ОСОБА_7 застосовувалось 4 стягнення, враховуючи поміщення до карцеру та ДІЗО.

Також колегією суддів враховується характер скоєного кримінального правопорушення та відношення ОСОБА_7 до скоєного злочину та наслідків. Так, остання вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнала, оскаржувала рішення суддів по фактичним обставинам, пом`якшуючих покарання обставин судом не визнано, скоїла кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на зухвале ставлення до встановлених правил та норм поведінки.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що заподіяну шкоду ОСОБА_7 не відшкодувала та сума за цивільним позовом стягується примусово.

Доцільність і необхідність заміни невідбутої частини покарання викликана тим, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання, чого не встановлено в розглядуваному провадженні. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.82 КК України щодо засудженої є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

За вказаних обставин, заміна засудженому ОСОБА_7 найбільш тяжкого виду покарання позбавлення волі, на обмеження волі, невідбута частина якого складає більше половини призначеного покарання, зокрема 4 роки 6 місяців, не відповідатиме меті покарання, передбаченої статтею 50 КК України виправленню засуджених, запобіганню вчинення ними та іншими особами нових злочинів.

Наведене вище залишилось поза увагою місцевого суду, який у зв`язку з цим дійшов помилкового та передчасного висновку про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а тому оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_7 , скасувати.

Ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)», про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді