Номер провадження: 11-кп/813/950/24
Справа № 492/1483/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» виділені матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 22.12.2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000007 від 09.10.2023 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Арциз Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 квітня 2023 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, із покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199, ч.1 ст.209 КК України,

встановив:

В Арцизькому районному суді Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000007 від 09.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199, ч.1 ст.209 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, із визначенням альтернативного запобіжного заходу в виді застави у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В клопотанні прокурор вказав про продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме: переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні звернулась із клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на нічний домашній арешт, із покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, посилаючись на стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього місця реєстрації та проживання.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 22.12.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, до 19.02.2024 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Цією ж ухвалою доручено ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_8 та надання йому належної медичної допомоги. Також доручено ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити надання до місцевого суду документів про стан здоров`я ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді його тримання під вартою, та застосувати до нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачений посилається на незаконність оскарженої ухвали, вказує про не врахування судом стану його здоров`я, необхідність оперативного втручання, а також, що не порушував домашній арешт, який до нього був застосований ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року, якою було враховано стан його здоров`я.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.3 ст.315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених Розділом II цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи клопотання прокурора та захисника, суд першої інстанції в цілому дотримався положень ст.ст.177, 178, 183, 199, 315 КПК, а саме вимог закону, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з огляду на те, що раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, оскільки обвинувачений не може не розуміти тяжкість злочинів, в яких обвинувачується, в результаті яких є можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі за санкцією статті до десяти років, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні двох тяжких злочинів, вчинених в період дії встановленого щодо нього іспитового строку за попереднім вироком суду, особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, характер вчинення злочинів, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 може здійснити спробу переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як місцевим судом, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих останньому злочинів, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою ймовірністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Доводи обвинуваченого про те, що перебуваючи на домашньому арешті за іншим кримінальним провадженням він не порушував Закон, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки зміна запобіжного заходу ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року в іншому кримінальному провадженні з тримання під вартою на домашній арешт з метою надання йому можливості лікування, не забезпечила належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , оскільки останній знову обвинувачується в скоєнні нових двох тяжких злочинів.

Апеляційний суд бере до уваги доводи сторони захисту щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , інформацію в довідці Одеської міської медичної частини №21 вих.№563/ОММЧ-21-23вн від 07.12.2023 року, однак звертає увагу, що суду не надано відомостей про те, що теперішній час стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його утримання під вартою.

За таких підстав слід констатувати, що на теперішній час обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, не встановлено.

Колегія суддів враховує доводи сторони захисту щодо неналежного надання обвинуваченому ОСОБА_8 медичної допомоги, та з огляду на положення ст.8 КПК України, в якій зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з обов`язковим додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважає за необхідне прийняти рішення, яким терміново зобов`язати ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філію ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити належне медичне обстеження та лікування обвинуваченого ОСОБА_8 у встановленому законом порядку, в тому числі, у разі необхідності, у закладі охорони здоров`я МОЗ.

Оскільки доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, тягнуть за собою скасування ухвали суду та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Однак в даній справі, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, місцевий суд не врахував положень ч.ч.3, 4 ст.183 КПК та, незважаючи на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2023 року за результатами розгляду клопотання прокурора розмір застави визначався, суд, всупереч вимогам процесуального закону, не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що прокурор в клопотанні також просив одночасно із продовженням строку тримання під вартою обвинуваченого, визначити останньому також альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не було враховано місцевим судом.

З огляду на вищезазначені обставини, ухвала суду в цій частині не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу суду та ухвалюючи нове рішення, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких на даному етапі судового розгляду обвинувачується ОСОБА_8 , особі обвинуваченого, його майнового стану та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

На думку апеляційного суду, з врахуванням особи обвинуваченого, його стану здоров`я та майнового стану, розмір застави в мінімальних межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не буде непомірним для обвинуваченого, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу районного суду, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначені вище обставини, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, оскільки ухвала суду в частині не визначення розміру застави не відповідає вимогам закону, а ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 22.12.2023 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні №0000007 від 09.10.2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 19.02.2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 23.01.2024 року; Заставна сума за ОСОБА_8 (номер провадження №11-кп/813/950/24; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Обвинувачений ОСОБА_8 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду; 3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 19.02.2024 року.

Зобов`язати посадових осіб ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях терміново забезпечити належне медичне обстеження та лікування обвинуваченого ОСОБА_8 у встановленому законом порядку, в тому числі, у разі необхідності, у закладах охорони здоров`я МОЗ України.

Копію ухвали надіслати для виконання до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4