справа №176/1394/23
провадження №1-кп/176/53/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 липня 2022 року за № 0000078, які надійшли з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 12.04.2022 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим терміном 1 рік 10 місяців, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , до затримання мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на теперішній час перебуває в ДУ "Криворізька установа виконання покарань№3", за яким обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявила клопотання щодо подовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід посилаючись на військовий стан, а також на те, що має матір яка є слухачем в даному судовому засіданні з якою мешкає за однією адресою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, при цьому підтвердив, що коли перебував у розшуку під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, порушив обов`язок щодо явки за викликом слідчого.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідив та оговоривши підстави заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ризики передбачені ст. 177 КПК України не перестали існувати, оскільки ОСОБА_4 хоча і зареєстрований за місцем мешкання батьків, однак спільного господарства з ними не здійснює, витрати на комунальні послуги не несе, власного житла немає, офіційного працевлаштування з тривалим стажем роботи немає,тобто немає постійного, стабільного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, при цьому обвинувачується у вчиненні справжнього злочину у період іспитового строку, та в період досудового розслідування перебував у розшуку, про що підтвердив в судовому засіданні, що лише підсилює ризики.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований чи подовжений у тому числі щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Встановлені обставини у сукупності не доводять достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, на чому наполягає сторона захисту.

Крім того, оцінюючи всі обставини в сукупності, суд також приймає до уваги та враховує практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, враховуючи вагомість наявного обвинувачення щодо кримінального правопорушення, яке тягне за собою покарання за злочин, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, наявність доведених обставин, які свідчать, що існують ризики переховуватися останніми від явки до суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, та які вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою запобігання таким ризикам, суд визнає за необхідність продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 та ст. 182 КПК України, виходячи з характеру правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , його особи, матеріального стану суд не убачає підстав встановлювати останньому розмір застави як альтернативний запобіжний захід для її внесення.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянину України, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі Криворізька установа виконання покарань №3, по 07 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та направити копії ухвали прокурору окружної прокуратури, начальнику державної установи "Криворізька установа виконання покарання № 3", для відома та виконання.

Суддя ОСОБА_1