Провадження №1-кс/333/3917/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000675 від 05.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2023 року прокурор Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 05.12.23 року близько 09:00 в н.п. Терсянка Запорізького району Запорізької області по вул. Центральна, поблизу буд. 38 сталася ДТП за участю військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Так, рухаючись у складі колони в кількості 4 транспортних засобів по вул. Центральна, на прямому відрізку дороги, водій військового автомобіля марки «КАМАЗ-5410», військовий номер НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_4 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, та не обравши безпечної швидкості та дистанції, здійснив зіткнення з військовим транспортним засобом марки «ЗІЛ-131» військовий номер НОМЕР_3 , під керуванням солдата ОСОБА_5 , який рухався попереду другим у колонні, який в свою чергу здійснив зіткнення з військовим транспортним засобом марки «ЗІЛ-130», військовий номер НОМЕР_4 , під керуванням солдата ОСОБА_6 , який рухався попереду першим в колоні.

Внаслідок ДТП військовий транспортний засіб марки «ЗІЛ-131», військовий номер НОМЕР_3 , перекинувся на лівий бік, а військовий транспортний засіб марки «КАМАЗ-5410», військовий номер НОМЕР_2 , виїхав на ліве узбіччя та в подальшому здійснив наїзд на паркан приватного будинку.

В результаті ДТП водій військового транспортного засобу марки «КАМАЗ-5410», військовий номер НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_4 та його пасажир - солдат ОСОБА_7 отримали травми та каретою швидкої допомоги були доставлені до ЦРЛ м. Новомиколаївка Запорізької області.

05.12.2023 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на ділянці місцевості в районі будинку АДРЕСА_1 були вилучені:

- військовий транспортний засіб марки «КАМАЗ-5410», військовий номер НОМЕР_2 ;

- військовий транспортний засіб марки «ЗІЛ-131», військовий номер НОМЕР_3 .

05.12.2023 вищевказані військові транспортні засоби були приєднані до кримінального провадження №0000675 в якості речових доказів, як майно, яке зберегло на собі сліди злочину.

У зв`язку із вилученням майна, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно для збереження речових доказів та слідів злочину, які на них збереглися.

Крім того, вказані військові транспортні засоби необхідні для проведення експертизи технічного стану та транспортно-трасологічної експертизи у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, у першу чергу, детального огляду та можливого проведення відповідних експертиз, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Разом із тим, вказане майно відповідає критеріям статті 98 Кримінального процесуального кодексу України та є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, володіння та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Наявні у кримінальному провадженні докази та обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вказаного майна з боку осіб, котрі були учасниками події, а також інших осіб (військовослужбовців), які мають (мали) доступ до вказаного майна в силу своїх повноважень.

Відсутність арешту майна, а також повернення майна особі, у якої воно вилучено та/або особі, які воно належить може перешкодити подальшому збереженню речового доказу, призвести до його приховування, відчуження.

В судове засідання прокурор не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

В судове засідання власник транспортного засобу та його представник не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У клопотанні слідчого зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна, обґрунтування необхідності його здійснення, конкретизовано майно, що належить арештувати. До матеріалів клопотання долучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні. Таким чином, клопотання відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України. Крім того, клопотання до суду надійшло 10.04.2023 року, тому слідчий своєчасно, відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, звернувся до слідчого судді.

Встановлено, що 05.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України (кримінальне провадження № 0000675).

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є" тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п.2 ст.237 КПК огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку чи іншого володіння особи.

Згідно п.7 ст.237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст.171 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому слідчий суддя вважає, що вказаний у клопотанні транспортні засоби - військовий транспортний засіб марки «КАМАЗ-5410», військовий номер НОМЕР_2 та військовий транспортний засіб марки «ЗІЛ-131», військовий номер НОМЕР_3 , які знаходиться у користуванні військової частини НОМЕР_1 , мають ознаки речових доказів, на них необхідно накласти арешт з правом користування та розпорядження, але шляхом позбавлення права на його відчуження.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000675 від 05.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на військовий транспортний засіб марки «КАМАЗ-5410», військовий номер НОМЕР_2 , та військовий транспортний засіб марки «ЗІЛ-131», військовий номер НОМЕР_3 , які знаходиться у користуванні військової частини НОМЕР_1 , які являються доказами вчинення кримінального правопорушення та містять на собі сліди його вчинення з позбавленням її власника та інших осіб права відчуження вказаним майном, без позбавлення права користування та розпорядження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1