провадження № 1-кп/361/1193/23
ВИРОК

Іменем України

15 листопада 2023 року місто Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001199, від 29.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працюючий, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, не депутат, не інвалід, раніше не судимий.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

28 жовтня 2023 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_3 проходив по АДРЕСА_2 , який перебуває у власності та володінні ОСОБА_4 , та діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проник до іншого володіння особи, всупереч волі законного володільця.

Перебуваючи на території володіння особи, всупереч волі законного володільця, ОСОБА_3 продовжив реалізовувати умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, та через відкрите вікно проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 всупереч волі законного володільця, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

1) письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;

2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 , своєї винуватості.

Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи.

ОСОБА_3 , згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а саме в тому, що 28 жовтня 2023 року приблизно о 20 годині 30 хвилин він проходячи по АДРЕСА_2 , який перебуває у власності та володінні ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на території володіння особи, всупереч волі законного володільця, він через відкрите вікно проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , всупереч волі законного володільця.

ОСОБА_3 , згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 , ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, також згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, також згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні

На підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, поданого відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.162 КК України, - незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує зокрема те, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, раніше несудимий, має постійне місце проживання, не працює, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Санкцією ч.1 ст. 162 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України усі види покарань класифікуються на менш і більш суворі, такий розподіл має універсальний характер і застосовується як при побудові санкцій статей Особливої частини КК, так і в практиці призначення покарань. В усіх без винятку альтернативних санкціях статей Особливої частини КК, передбачені в них види покарань перелічені в послідовності від менш суворого до більш суворого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, його особу, ступінь вини, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального проступку (не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування), суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 , покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, у виді штрафу.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Кримінальним правопорушенням збитків не завдано.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 302, 381-382, 374, 392-395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 382 КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_1