ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретарів судових засідань за участі: прокурора обвинуваченого захисника потерпілоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження №0002399 від 05.06.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районногого суду м.Черкаси від 02 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозуватка Шполянського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби імені генерала-майора ОСОБА_11 , з вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, учасника АТО, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, в частині стягнення матеріальної шкоди - відмовлено, моральну шкоду - задоволено частково.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 15 000 грн.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 14.05.2020, близько 14:20 год, перебуваючи у вітальні квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту між ним та колишньою дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а саме, в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, не менше десяти разів штовхнув долонями обох рук потерпілу в область грудної клітки та плечей, а потім наніс не менше десяти ударів правою ногою в коліно та литку лівої ноги потерпілої. Після чого потерпіла ОСОБА_10 , намагаючись уникнути побиття, пройшла до кухні вказаної вище квартири, а ОСОБА_8 схопив її руками за голову та наніс п`ять ударів потиличною ділянкою голови останньої об стіну. Потім він штовхнув її двома руками в живіт внаслідок чого потерпіла вдарилась куприком, попереком і потилицею об вхідні двері та наніс один удар кулаком правої руки в правий бік живота потерпілої, а потім виштовхав до коридору зазначеного житла. У цей час, ОСОБА_10 почала погрожувати зверненням до правоохоронних органів, а ОСОБА_8 , у свою чергу, підбіг до неї та наніс кулаком правої руки три удари в ліву частину голови, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу і перестала чинити опір. Після чого ОСОБА_8 відчинивши вхідні двері та схопивши потерпілу ОСОБА_10 за шию і плечі, виштовхнув її із квартири на сходовий майданчик, внаслідок чого остання вдарилась головою об вхідні двері квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку.

Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 28.09.2020 № 02-01/882 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садна правого плечового суглобу, крововиливів обох передпліч, садна та крововиливи нижньої лівої кінцівки, які згідно з висновком вказаної вище експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок Соснівського районногого суду м.Черкаси від 02 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, через його незаконність та необґрунтованість, і закрити кримінальне провадження. Одночасно в апеляційній скарзі сторона захисту просила призначити у кримінальному провадженні додаткову судово-медичну експертизу.

Зазначає, що судом допущено неповноту судового розгляду, а саме, не призначено додаткову судову-медичну експертизу з приводу можливості отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 за обставин, які відображені на відеодиску з записом події, яка мала місце 14.05.2020 в квартирі АДРЕСА_2 ; допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, не взято до уваги покази свідка ОСОБА_12 та не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Вважає, що судом не враховано те, що тілесні ушкодження, виявлені 14.05.2020 у травмпункті 3-ї міської лікарні та виявлені 18.05.2020 в обласному бюро СМЕ не співпадають.

Вказує, що судом також не надано оцінку показам ОСОБА_8 щодо причин фрагментарної записаної інформації під час фіксації подій 14.05.2020, а саме те, що потерпіла ОСОБА_10 вибивала у нього з рук відеореєстратор, так як намагалася перешкодити ОСОБА_8 здійснювати відеозйомку подій.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 потерпілою ОСОБА_10 подані заперечення, які зводяться до законності та обґрунтованості вироку Соснівського районногого суду м.Черкаси від 02 березня 2023 року.

Під час розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 відмовилися від проведення додаткової експертизи у даному кримінальному провадженні, про проведення якої ставилося питання в апеляційній скарзі, при цьому обвинувачений повідомив, що факту побиття ним потерпілої ОСОБА_10 не було.

В свою чергу, потепіла ОСОБА_10 щодо вимог, які були зазначені в її клопотанні про приєднання доказів заперечила, що це не є апеляційна скарга.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 в підтримку апеляційних вимог, прокурора ОСОБА_7 і потерпілу ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, провівши часткове дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 до задоволення не належить.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За змістом ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

На думку колегії суддів, вказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню дотримано.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заперечивши свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зазначив, що не вчиняв ніяких протиправних дій відносно потерпілої, тілесних ушкоджень не наносив. Так, дійсно 14.05.2020 між ним та потерпілою, яка є його колишньою дружиною відбувся конфлікт з підстав її намагань виселити його з квартири, у якій він на той час проживав. При цьому він лише витягнув її з квартири за одяг та сумку з метою недопущення нею подальшого биття посуду і запобігти подальшим спробам нанесення йому тілесних ушкоджень. Крім того додав, що оскільки між ними виникали часті сварки, які були спровоковані потерпілою, він записав подію на відео, з якого не вбачається нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій.

Незважаючи на зайняту ОСОБА_8 позицію щодо невизнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, вона підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями допитаної судом першої інстанції потерпілої ОСОБА_10 про те, що дійсно вона з обвинуваченим перебуває в неприязних стосунках, у них неодноразово відбувались конфлікти, маються на розгляді в суді судові справи з приводу поділу майна, стягнення аліментів та інше. В той день вона прийшла в квартиру забрати речі дітей, в квартирі перебував обвинувачений та між ними відбувся спочатку словесний конфлікт, а потім ОСОБА_8 почав її штовхати, наносити їй чисельні удари руками і ногами в різні частини тіла, в область голови, внаслідок чого вона впала. Після чого схопивши її за шию, виштовхавши з квартири, внаслідок чого вона вдарилась об вхідні двері головою. Одразу після бійки її бачив сусід, після чого швидка допомога відвезла її у лікарню.

Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_12 показав, що проживає поряд з квартирою ОСОБА_8 . У вищезазначений день був вдома та почув у під`їзді крик. Коли вийшов з квартири побачив потерпілу ОСОБА_10 , яка голосно кричала, однак очевидних тілесних ушкоджень на ній він не побачив.

В судовому засіданні в якості свідка опитаний судово-медичний експерт ОСОБА_15 , підтвердив наданий ним висновок та зазначив, що дійсно ним була оглянута потерпіла, тілесні ушкодження могли бути нанесені тупими предметами, які можуть бути як кулаки рук, кінцівки рук та ніг. При огляді потерпілої ним було встановлено, що по локалізації тілесних ушкоджень потерпіла захищалась руками, оскільки були крововиливи на обох передпліччях.

В суді апеляційної інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_15 підтвердив свій висновок, пояснивши, що досліджені апеляційним судом в його присутності відеозапис та звукозапис, надані сторонами є неінформативними і не можуть бути взяті до уваги, а тому не можуть вплинути на висновки, які він зробив.

Також винуватість ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які були предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції, зокрема, даними:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.05.2020, згідно якого ОСОБА_10 повідомила, що 14.05.2020 її колишній чоловік ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 під час конфлікту наніс їй тілесні ушкодження хаотично руками та ногам по всьому тілу;

- протоколу огляду речей (документів) від 07.10.2020 з додатком, згідно якого було оглянуто карту виїзду швидкої медичної допомоги від 14.05.2020 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була вилучена 07.10.2020 на підставі тимчасового доступу до речей і документів в КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради», яка розташована в м.Черкаси по вул.Корольова, 15;

- протоколу огляду речей (документів) від 13.10.2020 з додатками, згідно якого було оглянуто медичну карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 2922; довідку травматологічного пункту на ім`я ОСОБА_10 від 14.05.2020; направлення на проведення рентгенологічного дослідження на ім`я ОСОБА_10 від 14.05.2020; довідку КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД ЧМР» на ім`я ОСОБА_10 від 14.05.2020; довідку огляду лікарем - нейрохірургом ОСОБА_10 від 14.05.2020, які були долучені до матеріалів кримінального провадження 16.09.2020 на підставі клопотання потерпілої ОСОБА_10 ;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2020 та доданими до протоколу план - схеми та фото таблицею зображень за участю потерпілої ОСОБА_10 де у присутності понятих потерпіла відтворила обстановку і обставини події, показала механізм та спосіб, місця нанесення їй тілесних ушкоджень, які були відображені у план - схемі;

- протоколу огляду речей (документів) від 16.10.2020, згідно якого було оглянуто оптичний диск із відеозаписами подій на місці кримінального правопорушення, який приєднано до матеріалів кримінального провадження;

- висновку судово - медичної експертизи № 02-01/882 від 28.09.2020, який повторно досліджений апеляційним судом, про те, що у ОСОБА_10 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку; садно правого плечового суглобу, крововиливи обох передплічь, садно та крововиливи лівої нижньої кінцівки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться:- травма голови зі струсом головного мозку до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садно правого плечового суглобу, крововиливи обох передплічь, садно та крововиливи лівої нижньої кінцівки до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, не є небезпечними для життя як в момент заподіяння так і в своєму клінічному протіканні. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , могли виникнути як від ударів одним, так і від ударів декількома предметами. У ОСОБА_10 , при її огляді 18.05.2020, було встановлено: один крововилив правого передпліччя, один крововилив лівого передпліччя, садно правого плечового суглобу, садно лівого колінного суглобу, два крововилива лівої гомілки, а також по наданим медичним документам була встановлена травма голови - струс головного мозку. Крововиливи на обох передпліччях можуть свідчити про можливу боротьбу, або можливий самозахист. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, не характерні для тих, які виникають внаслідок падіння з висоти власного зросту, із положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий предмет (предмети). Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , могли виникнути за обставин, на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.09.2020.

Підстав вважати, що докази, покладені судом в основу обвинувального вироку, не відповідають положенням ст.ст.85, 86 КПК України, в частині їх відповідності критеріям належності та допустимості, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не здобуто.

Наведені докази, які були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що інкримінованого правопорушення він не вчиняв, а лише витягував потерпілу ОСОБА_10 з квартири за одяг і сумку.

Зокрема, колегія суддів вважає встановленим та ніким не оспорюваним той факт, що 14.05.2020 між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_10 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. Місцем події, тобто місцем де виник конфлікт між обвинуваченим та потерпілою, є квартира АДРЕСА_2 , в якій останні проживали. Між ОСОБА_8 та його колишньою дружиною, потерпілою ОСОБА_10 , наявні неприязні відносини та які мають на розгляді в суді судові справи, зокрема, з приводу поділу майна, стягнення аліментів. В ході конфлікту 14.05.2020 ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, наявність яких підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/424 від 18.05.2020 та висновком судово-медичної експертизи № 02-01/882 від 28.09.2020. Показання потерпілої ОСОБА_10 щодо механізму та способу нанесення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим ОСОБА_8 , цілком узгоджуються з показами судово-медичного експерта ОСОБА_15 , наданими ним в судовому засіданні, який підтвердив наданий ним висновок. Згідно ж висновку даного експерта, у ОСОБА_10 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку; садно правого плечового суглобу, крововиливи обох передплічь, садно та крововиливи лівої нижньої кінцівки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - показання потерпілої, судово - медичного експерта ОСОБА_15 щодо нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_10 узгоджуються з висновком експерта 02-01/882 від 28.09.2020, довідкою травматологічного пункту на ім`я ОСОБА_10 від 14.05.2020, довідкою КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД», довідкою огляду лікарем - нейрохірургом ОСОБА_10 від 14.05.2020, висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/424, якими підтверджується наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, які по давності виникнення могли бути отримані 14.05.2020 від ударів руками та ногами.

В апеляційній скарзі сторона захисту посилається на те, що судом допущено неповноту судового розгляду, а саме, не призначено додаткову судову-медичну експертизу з приводу можливості отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 за обставин, які відображені на відеодиску з записом події, яка мала місце 14.05.2020 в квартирі АДРЕСА_2 та допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, не взято до уваги покази свідка ОСОБА_12 та не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Зазначені доводи є неприйнятними, оскільки вони були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення у вироку суду.

Також судом першої інстанції надано оцінку наданому ОСОБА_8 відеозапису події від 14.05.2020, яка відбулася між останнім та ОСОБА_10 , про що обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.

При цьому, судом встановлено, що інформація на диску не може бути належним доказом, оскільки фіксація подій не відбувалася безперервно, деяка інформація містить події, які відбувались в інший день, та інформація записана фрагментарно, тому отримати повну версію події з даного диску дослідити неможливо.

З зазначеними мотивами місцевого суду колегія суддів погоджується.

Крім того, під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис, наданий обвинуваченим ОСОБА_8 та аудіозапис, наданий потерпілою ОСОБА_10 .

В зв`язку із чим, безпідставними є доводи захисника ОСОБА_9 про те, що судом не надано оцінку показам ОСОБА_8 щодо причин фрагментарної записаної інформації під час фіксації подій 14.05.2020.

Також в апеляційній скарзі захисник посилається на те, що судом не враховано, що тілесні ушкодження, виявлені 14.05.2020 у травмпункті 3-ї міської лікарні та виявлені 18.05.2020 в обласному бюро СМЕ не співпадають.

На думку колегії суддів зазначені доводи сторони захисту є неспроможними, позаяк під час розгляду кримінального провадження місцевим судом в судовому засіданні безпосередньо допитано судово медичного експерта ОСОБА_15 . Крім того, судом також було досліджено та оцінено в сукупності докази, а саме: показання потерпілої, судово - медичного експерта ОСОБА_15 щодо нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_10 , які узгоджуються з висновком експерта № 02-01/882 від 28.09.2020, довідкою травматологічного пункту на ім`я ОСОБА_10 від 14.05.2020, довідкою КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД», довідкою огляду лікарем - нейрохірургом ОСОБА_10 від 14.05.2020, висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/424, якими підтверджується наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, які по давності виникнення могли бути отримані 14.05.2020 від ударів руками та ногами.

Тобто, приймаючи рішення у даному кримінальному провадженні та визнаючи ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України місцевим судом оцінено наявні у ньому докази в сукупності, а не лише на підставі висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/424 від 18.05.2020.

При цьому, наявні у кримінальному провадженні докази є належними та допустимими. Судом не встановлено очевидної недопустимості доказів під час судового розгляду, який би давав підстави для визнання його недопустимим.

Наразі, колегією суддів в ході апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_8 не встановлено обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо останнього, як того вимагає в апеляційній скарзі сторона захисту.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст.50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, з огляду на положення ст.12 КК України, є кримінальним проступком, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, за місцем служби характеризується добре, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником АТО, при не встановленні обставин, що пом`якшують покарання та наявності обставин, що його обтяжують вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, і обґрунтовано призначено ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у визначеному судом розміру.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_8 призначене за санкцією частини статті КК України у визначених судом межах, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_8 призначеного судом покарання, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з огляду на положення ст.66 КК України, або можуть бути визнані такими, стороною захисту не надано і з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Колегія суддів погоджується з частковим задоволенням судом першої інстанції цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди, який вирішено з урахуванням положень ст.127 КПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України та роз`яснень наведених в постановах Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважаючи суму визначену судом до відшкодування такою, що відповідає критеріям розумності і справедливості.

Зокрема, судом обґрунтовано встановлено, що потерпілій ОСОБА_10 завдано моральну шкоду, при цьому колегія суддів також цілком погоджується з оціненим розміром завданої останній внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі захисника обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 02 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді