11 вересня 2023 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування встановлено, що наказом ректора Національного університету «Запорізька політехніка» № 230-К від 12.06.2014, ОСОБА_5 призначено на посаду завідувача кафедри будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка».
Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_5 виконував свої обов`язки на підставі законодавства України про освіту, про працю, посадової інструкції завідуючого кафедри будівельного виробництва та управління проектами Запорізького національного технічного університету від 19.02.2014 № 35 та посадової інструкції завідуючого кафедри будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка», затвердженої ректором Національного університету «Запорізька політехніка» 27.09.2019.
Відповідно до статуту Національного університету «Запорізька політехніка», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки України від 25.06.2019, Університет є автономним та самоврядним закладом вищої освіти зі статусом національного, який є державною бюджетною установою і належить до сфери управління Міністерства освіти і науки.
Відповідно до ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про вищу освіту», формами організації освітнього процесу у закладах вищої освіти є: навчальні заняття, самостійна робота, практична підготовка, контрольні заходи.
Відповідно до ч. 7 ст. 35 Закону України «Про вищу освіту» керівник кафедри забезпечує організацію освітнього процесу, виконання навчальних планів і програм навчальних дисциплін, здійснює контроль за якістю викладання навчальних дисциплін, навчально-методичною та науковою діяльністю викладачів.
Відповідно до посадової інструкції завідуючого кафедри будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка» ОСОБА_5 , завідувач кафедри, серед іншого:
6.Організовує розробку системи якості підготовки фахівців на кафедрі. Визначає педагогічні методи і засоби навчання в цілях забезпечення високої якості учбового процесу.
7.Організовує проведення і контролює виконання усіх видів учбових занять по усіх формах навчання.
8.Присутній на учбових заняттях, а також на іспитах і заліках (по вибору).
9.Регулярно проводить засідання кафедри по обговоренню запланованих і поточних питань учбової, наукової, методичної діяльності працівників кафедри і виховної роботи.
10.Готує погодження за учбовими програмами і дисциплінами кафедри, за учбовими програмами інших кафедр факультету і університету.
11.Пред`являє на затвердження деканові факультету (директорові інституту) плани роботи кафедри і індивідуальні плани роботи викладачів кафедри.
12.Здійснює розподіл педагогічного навантаження і функціональних обов`язків між працівниками кафедри і контролює своєчасність і якість їх виконання.
16. Забезпечує проведення курсових іспитів і заліків, а також проміжних випробувань тих, що навчаються (студентів, слухачів) по окремих предметах; аналізує їх результати і докладає про них на засіданнях кафедри.
18. Керує науково-дослідною роботою тих, що навчаються (студентів, слухачів).
22. Контролює якість і виконання індивідуальних планів викладачів кафедри і інших працівників.
30. Забезпечує складання і зберігання усіх видів документації і звітності за підсумками діяльності кафедри.
Завідувач кафедрою має право: представляти керівництву факультету і університету пропозиції про заохочення працівників кафедри, застосуванні до них заходів дисциплінарної дії, а також про їх звільнення. давати працівникам кафедри, аспірантам і студентам обов`язкові для виконання вказівок по забезпеченню учбової, виховної і науково-дослідної роботи на кафедрі, вимагати від усіх працівників кафедри пояснень про виконання своїх службових обов`язків, а також дотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього розпорядку, виступати ініціатором укладення договорів, керувати договірною групою або брати участь в її роботі, вносити керівництву університету пропозиції по вдосконаленню учбового процесу, зміні учбових планів, вступу нових або скасуванню наявних дисциплін, науково-дослідних робіт, готувати характеристики на членів кафедри, брати участь в роботі усіх підрозділів університету, де обговорюються і вирішуються питання про діяльність кафедри. Бути обраним до складу вченої ради університету, ради факультету.
Таким чином, ОСОБА_5 , постійно обіймаючи посаду завідувача кафедри будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка», наділений організаційно-розпорядчими обов`язками, та згідно примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою.
Так, у невстановлений під час досудового розслідування період часу, але не пізніше вересня 2017 року, у ОСОБА_5 , який мав достатній досвід роботи на керівній посаді у Національному університеті «Запорізька політехніка» (до 01.04.2019 року - Запорізький національний технічний університет), який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 64,виник умисел на привласнення грошових коштів Національного університету «Запорізька політехніка» шляхом оформлення на роботу осіб на кафедру будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка», нарахування ним заробітної плати та отримання за них грошових коштів без їх фактичного виходу на роботу та виконання функціональних обов`язків.
Реалізуючи вказаний умисел, у невстановлений під час досудового розслідування період часу, але не пізніше вересня 2017 року, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той момент працював першим заступником голови ПАТ «Дніпроспецсталь», працевлаштуватися на посаду доцента кафедри будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка», повідомивши йому, що той буде виконувати роботу по проведенню консультацій студентів при здачі ними іспитів та захисті дипломних проектів та буде викликатися на вимогу керівництва кафедри, при цьому питання щодо розміру заробітної плати між ними не оговорювалися.
В свою чергу, ОСОБА_6 , з метою набуття досвіду роботи в закладі вищої освіти, погодився на такі умови, при цьому питання щодо отримання зарплати в подальшому ніколи не підіймав.
В подальшому, ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_6 , будучи прийнятим на роботу за сумісництвом на посаду доцента кафедри будівельного виробництва та управління проектами НУ «Запорізька політехніка»заробітну плату не отримує, у невстановлений досудовим слідством день та час, у відділенні АТ «Ощадбанк», розташованому в приміщенні головного корпусу НУ «Запорізька політехніка» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 64, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, отримав банківську карту АТ «Ощадбанк», випущену на ім`я ОСОБА_6 як викладачу НУ «Запорізька політехніка».
Згідно наказу № 439-К від 05.09.2017 по Запорізькому національному технічному університету, ОСОБА_6 , на підставі його заяви, прийнято на роботу за сумісництвом за рахунок спеціальних коштів навчання з 05.09.2017 по 31.05.2018 на посаду доцента кафедри будівельного виробництва та управління проектами на 0,5 ставки від посадового окладу.
Згідно наказу № 388-К від 03.09.2018 по Запорізькому національному технічному університету, ОСОБА_6 , на підставі його заяви, прийнято на роботу за сумісництвом за строковим трудовим договором за рахунок спеціальних коштів навчання з 03.09.2018 по 31.05.2019 на посаду доцента кафедри будівельного виробництва та управління проектами на 0,5 ставки від посадового окладу.
Згідно наказу № 433-К від 04.09.2019 по Національному університету «Запорізька політехніка», ОСОБА_6 , на підставі його заяви, прийнято на роботу за сумісництвом за строковим трудовим договором за рахунок спеціальних коштів навчання з 05.09.2019 по 31.05.2020 на посаду доцента кафедри будівельного виробництва та управління проектами на 0,5 ставки від посадового окладу.
Згідно наказу № 379-К від 15.09.2020 по Національному університету «Запорізька політехніка», ОСОБА_6 , на підставі його заяви, прийнято на роботу за сумісництвом за строковим трудовим договором за рахунок спеціальних коштів навчання з 16.09.2020 по 15.06.2021 на посаду доцента кафедри будівельного виробництва та управління проектами на 0,5 ставки від посадового окладу.
Разом із тим, в період часу з 05.09.2017 по 10.02.2021, ОСОБА_6 , свої посадові обов`язки щодо проведення лекцій та семінарів, а також здійснення семестрового контролю не виконував, а займався методичною роботою.
При цьому, за вказівкою ОСОБА_5 , який мав вплив на навчально-допоміжний персонал кафедри, табельщиками кафедри будівельного виробництва та управління проектами НУ «Запорізька політехніка»вносились відомості щодо виходу ОСОБА_6 на роботу за період вересень 2017 року - травень 2018 року, вересень 2018 року - травень 2019 року, вересень 2019 року - травень 2020 року, вересень 2020 року - лютий 2020 року. Вказані табелі надавались до бухгалтерії університету для нарахування ОСОБА_6 заробітної плати як доценту кафедри будівельного виробництва та управління проектами, яка зараховувалась на банківський рахунок, відкритий ОСОБА_6 у відділенні АТ «Ощадбанк».
Таким чином, за період часу з 05.09.2017 по 10.02.2021, ОСОБА_6 було зараховано заробітну плату як викладачу НУ «Запорізька політехніка» в загальному розмірі 111 046,43 грн. При цьому, ОСОБА_6 вказані грошові кошти не отримував, оскільки вони були привласнені ОСОБА_5 .
В свою чергу, ОСОБА_5 , користуючись банківською картою АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 , отримував готівку в банкоматах та здійснював операції розрахунку в торгово-сервісній мережі.
Таким чином, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді завідувача кафедри будівельного виробництва та управління проектами Національного університету «Запорізька політехніка», будучи службовою особою, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарчими функціями, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, привласнив грошові кошти Національного університету «Запорізька політехніка» в розмірі 111 046,43 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
На теперішній час встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке кваліфікується якпривласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
09.02.2023, старшим слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,
09.02.2023, один примірник повідомлення про підозру, для подальшої передачі ОСОБА_5 , 09.02.2023 був вручений під розписку заступнику голови - керуючому ОСББ «Олександрівський посад» ОСОБА_7 .
Крім того, 09.02.2023, відповідно до вимог ст. 135 КПК України, один примірник повідомлення про підозру, для подальшої передачі ОСОБА_5 , був вручений керівнику КП «Запоріжремсервіс» ОСОБА_8 , яке є обслуговуючою компанією будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
16.02.2023, повідомлення про підозру та повістки про виклик були надіслані ОСОБА_5 через месенджери «WhatsApp», «Telegram», «Viber», до яких прив`язаний абонентський номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 .
Згідно наявної інформації під час перевірки ОСОБА_5 за системою «Аркан», останній 01.03.2022 покинув територію України в пункті перетину Порубне Чернівецької області та до теперішнього часу не повертався та його місцезнаходження не відоме.
З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може переховуватися від органів досудового розслідування на території іноземної держави, 13.03.2023 його було оголошено у міжнародний розшук.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених:
1) п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється. Крім того, 13.03.2023 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.
2) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зокрема, ОСОБА_5 може впливати на працівників НУ «Запорізька політехніка», як перебували в його підпорядкуванні на момент скоєння злочину.
З урахуванням вищевикладеного є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вищезазначені обставини свідчать про неможливість запобігання вищезазначених ризиків та застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі вищевикладеного, слідчий просить обрати відносно оголошеного у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, надавши письмову заяву.
Заслухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Встановлено, що постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області від 13.03.2023 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Так, стороною обвинувачення у клопотанні та доданих матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 191 КК України.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії" Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, те, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку, та дані про особу підозрюваного, який раніше не засуджений, працює, одруженй, а також ту обставину, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років., а також з обставин та наслідків його вчинення, ступеню участі підозрюваного у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру, на підставі досліджених матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та доведено у судовому засіданні.
Беручи до уваги надані слідчим докази того, що підозрюваний ОСОБА_5 , переховується від органу досудового розслідування та перебуває у міжнародному розшуку, з урахуванням обставин визначених ст. 178 КПК України, достатності доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, про обрання якого просить слідчий, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим суддею не встановлено.
У зв`язку із зазначеним, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 - 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Відповідно до ч. 6 статті 193 КПК України після затримання особи не пізніш, як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, а ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1