Справа № 346/7518/23
Провадження № 1-кс/346/1044/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого: ОСОБА_5 , підозрюваного: ОСОБА_6 і його захисниці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погодженне прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; судимостей не має; освіта професійно-технічна; працює у ФОП ОСОБА_8 ) підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.12.2023 року за № 0001104, в якому

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту - підозрюваний: ОСОБА_6 та його захисник: адвокат - ОСОБА_7 , потерпіла: ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

Cлідчий, за погодженням із прокурором, подав до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Тож суд вирішував це питання на підставі клопотання сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення.

Зібрані на досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України. Наявними є ризики того, що:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (про що свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його виним; та те, що він покинув місце події після наїзду на померлого та не з`являвся до Коломийського РВП ГУНП і не викликав швидкої медичної допомоги);

- підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів (оскільки свідкі у даному провадженні ще не допитані);

- підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (оскільки підозрюваний намагався, приховувати речовий доказ, а саме транспортний засіб Citroen Berlingo, оскільки відігнав з місця пригоди та залишив у дворі свого будинку та зачинив його у гаражному приміщенні, а також перевіз тіло загиблого в іншу місцевість).

Тому тільки тримання підозрюваного під вартою може убезпечити від настання вказаних ризиків. І вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню зазначеним ризикам.

Разом з цим, підозрюваному можна визначити заставу у розмірі 107360 гривень, і у випадку її внесення покласти на нього наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без їх дозволу, а також повідомляти їх про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування, у будь-якій формі, з потерпілою та свідками; здати на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Позиція сторони захисту.

Захисник зуперечувала проти обрання судом запобіжного заходу її клієнту саме у вигляді взяття під варту. Вказувала, що підозрюваний визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, щиро кається, однак клопотання недостатньо обґрунтоване, ризики відсутні, немає переконливих доказів причетності її клієнта до вчинення обох злочинів, у зв`язку із чим просила застосувати домашній арешт у нічний час. Зазначала, що у нього міцні соціальні зв`язки, оскільки має дружину та дочку та у нього хороша характеристика. Також, якщо суд все-таки дійде до переконання, що слід застосувати запобіжний захід у виді тримання її клієнта під вартою, просила застосувати заставу у розмірі 53680 грн.

Підозрюваний визнав події, в яких його звинувачують по ч.2 ст.296 КК України, однак зазначив, що місце події на полишав з метою уникнення відповідальності, і він не переховувався від поліції, але покинув місце ДТП, оскільки був у стресі, не усвідомлював що вчиняє. Поліції та швидку не викликав, бо не міг взяти себе в руки, хвилювався. А коли до нього в будинок прийшли поліцейські, то він сам їх добровільно впустив, все росказав і показав.

Оцінка суду щодо можливості обмеження свободи підозрюваного.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І суд одразі відзначає, що при розгляді клопотань сторони обвинувачення щодо застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя здійснює контроль за дотриманням права будь-якої людини на свободу пересування.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 29 Конституції України).

Отже, право людини на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмеженим, але тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також слідчий суддя враховує, що за положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому суд враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому слідчий суддя застосовує положення КПК України, напряму.

Отже, положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. І відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому згідно з частиною 4 статті 176 КПК України, запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, або за клопотанням прокурора.

А отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження заходи його забезпечення (в тому числі й тримання підозрюваного під вартою) можуть бути застосованими й під час досудового розслідування.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного.

При цьому частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

І в силу положень частини 1 та 3 статті 184 КПК України, саме прокурор повинен довести і наявність обгрунтованої підозри, і наявність зазначених ризиків.

З огляду на зміст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 19 грудня 2023 року, ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він 18 грудня 2023 року приблизно о 05 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби, рухався вулицею Відродження в смт. Заболотів за напрямком до м. Чернівці та проїжджав прямою, неосвітленою ділянкою проїзної частини дороги. Проїзна частина в даному місці має по одній смузі для руху у кожному напрямку, що між собою розмежовані суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1. В цей час, на проїзній частині дороги вулиці Відродження перебував пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При безпосередньому наближенні до пішохода, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху. не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об?єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на нього. Після цього він з місця вчинення кримінального правопорушення на вказаному автомобілі поїхав до місця свог проживання де взявши автомобіль марки Citroen С3 реєстраційний номер НОМЕР_2 знову ж таки поветнувся до місця дорожньо-транспортної пригоди де заніс потерпілог ОСОБА_10 в багажне відділення вказаного автомобіля та місце події знов залишив. При цьому ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожного рух України, а саме. п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інши осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю аб здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожного руху вод зобов`язаний: 6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3., який зобов?язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди.

У результаті порушення водієм ОСОБА_6 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких настала його смерть. Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 18 грудня 2023 року приблизно о 05 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у темну пору доби, рухався вулицею Відродження в смт. Заболотів та проїжджав прямою, неосвітленою ділянкою проїзної частини дороги. Під час руху ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів: 1.5, 2.3 б), д); 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після наїзду на пішохода ОСОБА_10 , водій ОСОБА_6 усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов?язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, а саме не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не вчинив будь-яких дій для транспортування потерпілого до найближчого лікувального закладу, натомість заніс потерпілого ОСОБА_10 в багажне відділення свого автомобіля та перевіз його з місця дорожньо-транспортної пригоди на ділянку дороги Н-10 сполученням «Стрий-Чернівці», яка являється об?їздною дорогою мю Коломия, де на узбіччі завідомо залишив без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, після чого з місця події автомобілем втік. Таким чином, своїми діями, які виразились в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.

Слідчий суддя погоджується із тим, що вказані обставини підтверджуються наступними доказами, у їх сукупності: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.9-10); протоколами огляду місця події від 18 грудня 2023 року, за яким вилучено гіпсовий зліпок сліду шини, липку стрічку із мікрооб?єктами з рук трупа ОСОБА_10 , марлевий бинт із змивами з рук трупа ОСОБА_10 , пара чоботів чорного кольору, марлевий бинт із зразком РБК, куртку чорного кольору, два марлевих бинта із змивами РБК, 3 пластмасові уламки та уламки скла, автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, три марлеві бинти із змивами із керма автомобіля, важеля перемикання передач та стоянкового гальма, автомобілем марки Citroen С3 реєстраційний номер НОМЕР_2 , три марлеві бинти із змивами із керма автомобіля, важеля перемикання передач та стоянкового гальма, марлевий бинт із змивами РБК із багажного відділення та марлевий бинт із змивами РБК з пластмасової деталі, яка знаходилася у багажному відділенні даного автомобіля, чорну куртку марки «adidas» із емблемою «КНЯЖА», светр синього кольору, джинсові штани, кросівки сірого кольору із білою підошвою, мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 із сім картою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_7 (а.с.11-14,16-19,20-22,61-64,65-67,76-82); постановою про визнання речовим доказом (а.с. 23-24); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 25-27); протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с. 28-30,31,32-33,34,69-72,73-75,84-86); лікарським свідоцтвом про смерть (а.с. 35-36); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 37-40); повідомленням про підозру ОСОБА_6 (а.с. 41-44); протоколом допиту підозрюваного (а.с. 45-46); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 47), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (а.с. 48); схемою місця ДТП (а.с. 68); схемною до протоколу огляду місця події (а.с. 83); протоколом огляду предмету - диску із відеозаписом з камер відеонагляду над дорогою (а.с. 90-93); постановою про визнання речовим доказом (а.с. 94).

Слідчий суддя також відзначає, що за положеннями частини 2 статті 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, є окремим і самостійним складом злочину.

Також за положеннями частини 1 статті 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан є окремим і самостійним складом злочину.

Як наслідок, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого саме частиною 2 статті 286 та ч.1 ст. 135 КК України.

Звичайно, суд врахував аргументи захисниці підозрюваного у тій частині, що прямих доказів причетності її клієнта до обох злочинів не має, але відзначає наступне.

Поняття "обґрунтована підозра" у вчиненні конкретного злочину не визначене у КПК України, а тому, на виконання положень частини 5 статті 9 КПК України, з урахуванням частини 2 статті 8 КПК України, суд застосовує це поняття у значенні, яке надав Європейський суд з прав людини, у пункті 175 рішення від 24 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України".

Зокрема, "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990 року).

Також суд враховує рішенні ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18, рішення від 10 грудня 2019 року) за яким факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин.

Тому з огляду на викладене та сукупність доказів, наданих суду, суд упевнений у тому, що фактичні дані, які містяться в них переконали би об`єктивного спостерігача у тому, що саме ОСОБА_6 міг вчинити обидва злочини, у вчиненні яких його підозрює прокурор.

Слідчий суддя також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки докази, хоча і не прямі, але вказують на те, що підозрюваний дійсно покинув місце події та вчинив дії з приховування злочинів. Оскільки намагався приховати зв`язок тіла збитої ним людини з місцем події, бо перевіз його в інше місце, а також сховав автомобіль, яким скоїв зіткнення з іншою людиною.

І суд не вважає належним та адекватним поясненням цим діям пояснення підозрюваного про те, що він був у шоці, не розумів, що вчиняє. Звичайно, суд усвідомлює, що майже кожна людина, яка би потрапила в ситуацію, в якій опинився підозрюваний перебувала би якийсь час у шоці. Але з моменту події і до того як до підозрюваного додому прийшли поліцейські минуло більше ніж 12 годин, тому суд переконаний у тому, що цей час був більш ніж достатнім аби зрозуміти що сталось та повідомити поліцію, не говорячи вже про дії підозрюваного з переміщення тіла померлого.

І оскільки досудове розслідування наразі триває, вказаний ризик переховування підозрюваним є реальним.

Проте слідчий суддя не згоден із тим, що прокурор довів наявність ризиків того, що - підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів.

Тут суд виходить із того, що жодних юридично серйозних аргументів на користь наявності цих ризиків слідчий з прокурором не довели. Більш того, слідчий пояснив суду, що в приміщеннях, де живе підозрюваний обшук проведений, необхідні речі і документи вилучені, визнані речовими доказами та знаходяться на зберіганні в поліції.

Отже слідчий суддя погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України та наявність одного вказаного ним ризику, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризики того, що: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Проте слідчий суддя відзначає, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Однак зважаючи на викладені вище обставини, що підтверджуються доказами (з урахуванням тих, чому слідчий суддя вважає наявним ризик переховування підозрюваного від суду та органів досудового розслідування) слідчий суддя погоджується із тим, що сама суть всіх інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України), домашній арешт (стаття 181 КПК України), з урахуванням частини 3 статті 196 КПК України не зможуть запобігти доведеним прокурором ризикам, зважаючи на поведінку підозрюваного.

Тобто, сама поведінка підозрюваного прямо вказує на те, що він може вчинити дії, щодо переховування від органів досудового розслідування і суду, запобігти чому іншими більш м`якими заходами не можна.

При цьому суд враховує, що: докази про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України є вагомими; йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років; підозрюваному 63 повних років; одружений; на утриманні нікого немає; працює у ФОП ОСОБА_8 ; отримує дохід у розмірі 10000-12000 грн. на місяць; освіта професійно-технічна; судимостей не має; раніше запобіжні заходи не застосовувались; відомості про те, що він підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, у слідчого судді відсутні.

Слідчий суддя також враховує, що за положеннями частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. А підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (від 3 до 8 років).

А тому слідчий суддя вважає, що підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, дійсно відсутні.

І як наслідок, слідчий суддя погоджується із тим, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 57 днів, оскільки попередньо він був затриманий, а максимальний строк тримання під вартою не може бути більшим ніж 60 днів, рахуючи, як це передбачено частиною 2 статті 197 КПК України, із дня його фактичного затримання, тобто по 15 лютого 2024 року.

Оцінка суду щодо застави.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя чи суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язані визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Тож слідчий суддя враховує, що згідно з частиною 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Що з урахуванням того, що з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень, складає від 53680 до 214720 гривень.

Прокурор вважав, що розмір застави повинен бути, у розмірі 107360 гривень. А сторона захисту просила суд визначити заставу у розмірі 53680 гривень.

Проте слідчий суддя виходить із того, що метою застави є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення цих коштів у дохід держави, в разі невиконання обов`язків (частина 1 статті 182 КПК України); розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного (частина 4 статті 182 КПК України).

Тож з огляду на це, підозрюваному слід визначити заставу у розмірі - 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 гривень. Менший розмір застави, зважаючи на дохід підозрюваного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Оцінка суду щодо обов`язків підозрюваного.

За положеннями частини 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, тоді слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід та зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, передбачених частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Тож зважаючи на те, що прокурор довів наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує один ризик; і недостатність для їх запобігання застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, але суд визначив заставу, на підозрюваного, строком на 2 місяці, слід покласти такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом слідчого, який здійснює досудове розслідування чи прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а також до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування чи прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування чи прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а також Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування, у будь-якій формі, з потерпілою: ОСОБА_9 та свідками по даному кримінальному провадженню: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання, протягом 3 (трьох) діб, свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон до територіального органу (підрозділу) Державної міграційної служби України у Івано-Франківській області.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого за погодженням прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 (п`ятдесят сім) днів, по 15 лютого 2024 року.

Визначити ОСОБА_6 заставу, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, яка може бути внесена у будь-який момент як самим підозрюваним, так і іншими особами (фізичними або юридичними), у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок (отримувач: ТУ ДСА в Івано-Франківській області; рахунок отримувача: UA 0002265; код отримувача: 26289647; МФО отримувача: 820172; банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ; призначення платежу: застава, ухвала суду у справі №346/7518/23; прізвище, ім`я та по-батькові платника застави, ЄДРПОУ суду: 26534733).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

У разі внесення застави, уповноважена службова особа місця тримання ОСОБА_6 під вартою, повинна негайно звільнити його з-під варти та повідомити про це прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти, у зв`язку із внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 на строк 2 (два) місяця покладаються наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом слідчого, який здійснює досудове розслідування чи прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а також до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування чи прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування чи прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а також Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування, у будь-якій формі, з потерпілою: ОСОБА_9 та свідками по даному кримінальному провадженню: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- здати на зберігання, протягом 3 (трьох) діб, свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон до територіального органу (підрозділу) Державної міграційної служби України у Івано-Франківській області.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала, в частині обрання запобіжного заходу, має строк дії з 21 грудня 2023 року по 15 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25 грудня 2023 року о 17 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1