Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000166 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі з урахуванням поданих змін прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що саме така правова кваліфікація була вказана в обвинувальному акті, і, формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд у вироку вказав, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку з квартири АДРЕСА_2 . Однак, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, суд без наведення мотивів не зазначив кваліфікуючу ознаку "поєднане з проникненням у житло", тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, і допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи потерпілої, яка не висловила чіткої позиції щодо апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку майна ОСОБА_6 за наступних обставин.

10 грудня 2022 року у невстановлений час, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , побачив, що у вхідних дверях квартири НОМЕР_1 знаходяться ключі, які він забрав собі і залишив вказаний будинок.

18 січня 2023 року близько 11 години 50 хвилин ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи ключі від вхідних дверей, увійшов у вказану раніше квартиру, звідки таємно викрав мобільний телефон "Xiaomi", золоті сережки, грошові кошти в сумі 200 доларів США і 3 500 гривень, які поклав у кишені куртки. У подальшому ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 200 доларів США і 6 250 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Не оспорюються в апеляційній скарзі вид і розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, а також рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Вказані раніше дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вірно зазначив у вироку формулу кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, тобто частину статті Особливої частини КК України. Водночас, викладаючи юридичне формулювання обвинувачення, вказав, що кваліфікує дії ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, і не зазначив "поєднане з проникненням у житло" як кваліфікуючу ознаку, на що обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2023 до вироку внесено виправлення. Як вказав суд, у восьмому абзаці мотивувальної частини вироку правильно зазначити: "Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена "поза розумним сумнівом" у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану".

Разом з тим, ухвала суду першої інстанції про внесення виправлень у вирок не може прийматись до уваги.

Згідно з ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.

Передбачену цією статтею, а також ч.5 ст.371 КПК України можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив рішення, шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Опискою є механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена судом під час його письмового викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). І необхідність виправлення описки в судовому рішенні, особливо в резолютивній частині, зумовлена тим, що наявність описки може ускладнити виконання в цілому судового рішення. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, питання про виправлення описки було ініційовано судом першої інстанції.

Однак, постановляючи ухвалу про виправлення описки в мотивувальній частині вироку в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, суд включив кваліфікуючу ознаку "поєднане з проникненням у житло", що не є опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції самостійно, а зміною вироку, і є недопустимим, оскільки такими повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції.

Оскільки прокурором апеляційна скарга на вказану ухвалу подана не була, а згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не має правових підстав для її скасування. Разом з тим, зміна судом першої інстанції свого вироку у не передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб не перешкоджає суду апеляційної інстанції постановити ухвалу про зміну вироку у частині правової кваліфікації.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому відповідно до вимог ст.ст.408, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, є підставою для зміни вироку в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , які суд апеляційної інстанції кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Така зміна, на переконання колегії суддів, не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого. Формула кваліфікації залишається такою самою, і обсяг обвинувачення не збільшується, оскільки суд відповідну кваліфікуючу ознаку крадіжки не виключав і, викладаючи у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, зазначив про вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення майна ОСОБА_6 з житла - квартири АДРЕСА_2 , але помилково не зазначив про це при наданні кримінально-правової оцінки діям обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3