ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 635/9032/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1585/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 11 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування - до 26 грудня 2023 року включно із раніше визначеним розміром застави 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 466 020 грн з покладенням певних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, на недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, вказує, що слідчим суддею не враховано, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також наголошує на наявності у ОСОБА_6 дружини та двох малолітніх дітей, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. Вказує, що ОСОБА_6 працював водієм, тому фізична особа підприємець ОСОБА_8 має намір укласти з ним трудовий договір. Підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вважає, що оскільки ОСОБА_6 кримінальні правопорушення не вчиняв, доказів його причетності до справи не долучено, як і доказів наявності ризику продовження чи повторення протиправної поведінки, тому вважає, що відсутні підстави для застосування до нього найтяжчого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім іншого, вказує про визначений слідчим суддею занадто великий розмір застави, який є обтяжливим для підозрюваного та його родини.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Підозрюваний та прокурор про дату, та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду апеляційної скарги без їх участі, від останніх не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного та прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26 вересня 2023 року до ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідомі особи скоїли крадіжку грошових коштів у розмірі 1 тисячі доларів США, 3 тисяч гривень та банківських карток, чим спричинили заявниці матеріальну шкоду.

За вказаним фактом 26 вересня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001247 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27 вересня 2023 року постановою начальника Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне за №0001246.

Згідно указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, 24 лютого 2022 року (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому правовий режим дії воєнного стану неодноразово продовжений та діє на теперішній час.

Так, 26 вересня 2023 близько 14-00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи спільний єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи від невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи про те, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 зберігає грошові кошти в особливо великих розмірах, прибули до зазначеного житлового будинку на автомобілі ЗАЗ «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись в м. Мерефа Харківського району Харківської області, неподалік житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна та вживаючи дії з метою уникнення їх викриття, зупинили автомобіль ЗАЗ «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неподалік вищевказаного будинку, при цьому ОСОБА_6 залишився біля автомобіля з метою спостереження за навколишньою обстановкою та попередження співучасників про можливу небезпеку в разі викриття їх злочинної діяльності будь-якими особами, а ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 попрямували до території будинку за вищевказаною адресою.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 підійшли до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та, порушуючи загальноприйняті норми права володіння, користування та розпорядження майном, прагнучі заволодіти таємно чужим майном, через паркан незаконно проникли на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою та шляхом злому віконної рами, з використанням заздалегідь заготовлених знарядь для вчинення злочину, які вони принесли з собою, проникли до частини будинку, де мешкала ОСОБА_13 .

Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в частині, де мешкає та зареєстрована ОСОБА_13 , скоїли крадіжку грошових коштів у сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США, 3 000 (трьох тисяч) гривень та золотих прикрас, а саме: сережок, виготовлених із жовтого золота, 585 проби, з фіанітом білого кольору, вагою приблизно 7 грамів, кільця із жовтого золота, 583 проби, з фіанітами жовтого кольору, 17 розміру, вагою близько 3-4 грамів, кольє із білого золота, 585 проби, довжиною 40-45 см, плетіння типу «якірне», вагою 1,7 грамів, з круглою підвіскою з діамантом в один карат, ланцюжка із жовтого золота, 585 проби, довжина 50 см, плетіння по типу «якірне», вагою 2,97 грами, з підвіскою у вигляді хреста із жовтого золота, 585 проба, вагою 1,16 зі вставкою каміння цирконію, підвіски на браслет - намистина шарм «Щасливий олень», виготовлений із срібла 925 проби, з позолотою, камінням цирконію, вагою 2,79 грами.

Після вчинення вказаного злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зустрівшись зі ОСОБА_6 , який був неподалік від місця вчинення злочину та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасників про можливу небезпеку в разі викриття їх злочинної діяльності будь-якими особами, зникли з місця події разом із викраденим майном та незаконно обернули викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму в розмірі 40 000 (сорок тисяч) доларів США, 3 000 (трьох тисяч) гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Крім того, 26 вересня 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи спільний єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи від невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи про те, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 зберігає грошові кошти в особливо великих розмірах, прибули до зазначеного житлового будинку на автомобілі ЗАЗ «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 до м. Мерефа Харківського району Харківської області.

В подальшому, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , знаходячись в м. Мерефа Харківського району Харківської області, неподалік житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна та вживаючи дії з метою уникнення їх викриття, зупинили автомобіль ЗАЗ «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неподалік вищевказаного будинку, при цьому ОСОБА_6 залишився біля автомобіля з метою спостереження за навколишньою обстановкою та попередження співучасників про можливу небезпеку в разі викриття їх злочинної діяльності будь-якими особами, а ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 попрямували до території будинку за вищевказаною адресою.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 підійшли до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 / АДРЕСА_1 та, порушуючи загальноприйняті норми права володіння, користування та розпорядження майном, прагнучі заволодіти таємно чужим майном, через паркан незаконно проникли на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою та шляхом віджиму віконної рами, з використанням заздалегідь заготовлених знарядь для вчинення злочину, які вони принесли з собою, проникли до середини будинку.

Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в частині, де зареєстрована та проживає ОСОБА_9 , скоїли крадіжку грошових коштів у сумі 1000 (однієї тисячі) доларів США та 3000 (трьох тисяч) гривень.

Після вчинення вказаного злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зустрівшись зі ОСОБА_6 , який спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасників про можливу небезпеку в разі викриття їх злочинної діяльності будь-якими особами, зникли з місця події разом із викраденим майном та незаконно обернули викрадене майно на свою користь та розпорядились ним за власним розсудом, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму в розмірі 1 000 (однієї тисячі) доларів США, 3 000 (трьох тисяч) гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

28 09 2023 року ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави до 25 листопада 2023 року.

21 11 2023 року до слідчого судді Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . Вобґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та зазначив, що завершити досудове розслідування до 27 11 2023 року не представляється можливим, за наявності потреби в отриманні висновків експертиз; допиті свідків; складенні плану-схеми; проведенні впізнання осіб; проведенні додаткового огляду місця події; допиті у якості свідка експерта-криміналіста; проведенні впізнання речей потерпілими; проведенні огляду телефонів; проведенні тимчасового доступу до речей і документів; складенні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри підозрюваним; виконанні вимог ст. 290 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185 КК України, яке підтверджене зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи, а саме: протоколами огляду місця події від 26 09 2023 року; протоколами допиту потерпілого від 26 09 2023 року; протоколами обшуку від 26-27 09 2023 року; постановами про визнання речовими доказами від 27 09 2023 року; постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27 09 2023 року; протоколами огляду предметів (відеозапису) від 27 09 2023 року; протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 26 09 2023 року.

Також, слідчий суддя вважав встановленими продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненому, а також необхідність проведення ряду слідчих дій для завершення досудового розслідування.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до 26 12 2023 року включно та встановив для останнього заставу у розмірі 466 020 грн.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддівбере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні декількох епізодів крадіжок, не працює, не має джерела доходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказані докази та обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, свідчать про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави у відповідності до ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінальних правопорушень.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

В апеляійній скарзі захисник ОСОБА_7 наводить доводи з приводу безпідставності обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою через те, що ОСОБА_6 не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а доказів його причетності до їх вчинення до справи не долучено, проте, виходячи зі стадії процесу досудового розслідування, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, на цьому етапі кримінального процесу, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження сторони захисту щодо їх незгоди зі змістом оголошеної підозри.

З огляду на викладене, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Твердження захисника щодо наявності у ОСОБА_6 двох малолітніх дітей та наміру укласти трудовий договір з фізичною особою - підприємцем, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів захисника, існували і на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Що стосується вимог апелянта про зменшення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на тому, що позиція Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, ЄСПЛ, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, визначив заставу в межах, передбачених вищенаведеним п.3 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, у розмірі 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, належним чином обґрунтувавши своє рішення та навівши вичерпні підстави для його прийняття.

Вимога апелянта про зменшення розміру застави на думку колегії судів є безпідставною, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та підозру у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого кримінального правопорушення.

На даний час саме такий розмір застави, визначений судом першої інстанції як альтернативного запобіжного заходу в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, призначення ОСОБА_6 застави у розмірі саме 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 466 020 грн.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження дані, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням суми застави стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 11 2023 року про продовження щодо підозрюваного за ч.ч. 4,5 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, тобто до 26 12 2023 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4