Справа № 594/1313/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт матеріалів кримінального провадження, внесеного 17 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081, щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, -

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2022 року до Борщівського районного суду Тернопільської області від начальника Борщівського відділу Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт матеріалів кримінального провадження, внесеного 17 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081, щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник - адвокат ОСОБА_4 щодо призначення справи до судового розгляду не заперечили.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, за відсутності інших заяв та клопотань, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України не є конкретним за своїм змістом і неконкретність такого обвинувачення порушує право ОСОБА_5 на захист, що суд розцінює, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Так, відповідно до ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А згідно з підпунктами «a» та «b» п.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що межі гарантій, передбачених підпунктом «a» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення у справі «Жупнік проти України»).

Згідно ч. 1. ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Проте, орган досудового розслідування не в повній мірі конкретизував обставини, щодо формулювання суті інкримінованого ОСОБА_5 протиправного діяння за ознаками ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, обвинувальний акт, не містить відомостей щодо того, де саме та в якій кількості ОСОБА_5 за місцем проживання зберігав наркотичний засіб канабіс та екстрат такого.

Натомість прокурором у обвинувальному акті зазначено, що обвинуваченим наркотичні засоби зберігалися у будівлях на території господарства. При цьому, перелік таких будівель наведено прокурором у дужках. Даних, які б вказували на те, де саме, в якій кількості та якого виду було виявлено наркотичні засоби, прокурором в обвинувальному акті не наведено.

Вид та кількість вилучених наркотичних засобів наведено прокурором також без конкретизації - у обвинувальному акті останнім зазначено, що виявлено та вилучено подріблені речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору, нашарування речовини темно-коричневого кольору, які незаконно зберігав ОСОБА_5 , без мети збуту, для особистих потреб.

Щодо ваги виявлених та вилучених наркотичних засобів прокурором наведено посилання на висновки експертів, при цьому, знову ж таки без зазначення місця виявлення та вилучення таких. В цій частині обвинувачення знову ж таки носить загальний характер - без зазначення в обвинуваченні місця виявлення наркотичного засобу, неможливо дійти однозначного висновку про те, що наркотичні засоби щодо яких прокурором наведено висновки експертиз стосуються саме тих, незаконне зберігання яких вмінено ОСОБА_5 .

Так, прокурором зазначено, дослівно «що згідно висновку експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС України надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору, яку 04.09.2023 р. було вилучено під час проведення вищевказаного обшуку у ОСОБА_5 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу в сухому (висушеному) вигляді у перерахунку на суху речовину становить 19,398 грама». Аналогічно прокурором сформульовано обвинувачення і ще згідно 4 висновків експерта.

Слід зауважити, що висновок експерта є доказом у кримінальному провадженні і посилання на таке у обвинувальному акті законодавцем не передбачено. З викладеного таким чином обвинувачення можна дійти висновку, що у вину обвинуваченому вміняється висновок експерта.

Що органом досудового розслідування кваліфіковано, як вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Така неконкретність, на думку суду, є перешкодою для реалізації обвинуваченою особою передбаченого ст. 42 КПК Україниправа знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення її обвинувачують. Та в подальшому роз`яснення судом суті пред`явленого обвинувачення, дослідження доказів щодо конкретних обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом. Неконкретність такого обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Наведене вище на думку суду свідчить про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, зокрема, встановленими ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору.

Виходячи з наведеного вище, керуючись ст. 309 КК України, ст.ст. 91, 291, 314 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Обвинувальний акт матеріалів досудового розслідування, внесеного 17 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081, щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту проголошення.

Головуюча: