Справа № 148/31/23
Провадження №11-кп/801/61/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу в виді нічного домашнього арешту,

встановив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами за прокурора, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2023, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 110 КК України.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку від 07.08.2023, до вступу вироку в законну силу обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби, при цьому покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) прибувати до суду чи та/або прокурора за першою вимогою;

2) не залишати без дозволу суду, прокурора місце свого фактичного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год 00 хв поточної доби до 07 год 00 хв наступної доби.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заявив усне клопотання про скасування запобіжного заходу в виді нічного домашнього арешту. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що з дня застосування до нього запобіжного заходу в виді домашнього арешту минуло шість місяців, а оскільки загальний строк застосування домашнього арешту не може перевищувати шести місяців, тому після закінчення вказаного строку запобіжний захід вважається скасованими. Також вказав про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про те, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з 22 год. до 07 год. перешкоджає йому відвідувати ранкові та вечірні богослужіння, утруднює здійснення звичного способу життя тощо.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення клопотання обвинуваченого та просили залишити його без задоволення.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, захисників в підтримання клопотання та заперечення прокурорів, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Тобто домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Зі змісту положень ст.177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується

Колегія суддів відхиляє доводи обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Безпідставними також є доводи обвинуваченого про те, що з дня застосування до нього запобіжного заходу в виді домашнього арешту минуло шість місяців, а тому відповідно до положень ст. 181 КПК України запобіжний захід вважається скасованим.

З вказаного приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.6 ст.181 КПК України сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Таким чином, положення ч.6 ст.181 КК України регулюють сукупний строк застосування домашнього арешту лише під час стадії досудового розслідування та не поширюються на стадію судового розгляду.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про те, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з 22 год. до 07 год. перешкоджає йому відвідувати ранкові та вечірні богослужіння.

На переконання колегії суддів, обвинувачений не позбавлений можливості звернутися до прокурора або до суду з метою отримання дозволу на відвідування ранкових чи вечірніх богослужінь. При цьому, процедура звернення та процедура отримання такого дозволу не становить надмірного тягаря як для обвинуваченого, так і його захисників.

Застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту в нічний час не позбавляє обвинуваченого права на відвідування богослужіння, відвідування лікарів чи інших соціальних установ у денний період доби, які необхідні для нормальної життєдіяльності людини.

Зрештою вказаний запобіжний захід не є винятковим за своєю суворістю, оскільки на території України діє комендантська година в нічний період часу.

За таких обставин, оскільки матеріали кримінального провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під нічним домашнім арештом, то колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення усного клопотання обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 177,181, 404 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу в виді нічного домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4