Справа № 526/407/22
Провадження № 1-кп/526/16/2024
У Х В А Л А

19 лютого 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000021 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Пожня, Великописарівського р-ну, Сумської обл., громадянка України, проживає по АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:

в провадженні Гадяцького районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

19.02.2023 захисником ОСОБА_4 вчергове заявлений відвід головуючому судді ОСОБА_1 , з підстав особистої заінтересованості головуючої у розгляді кримінального провадження.

Оскільки у даному кримінальному провадженні вже було неодноразово заявлені відводи судді ОСОБА_1 , то втретє заявлений відвід та вдруге заявлений 19.02.2024 у судовому засіданні захисником ОСОБА_4 відвід з тих самих підстав, які вже заявлялися 5 травня 2023 року, суд розцінює таку заяву як "повторно заявлений відвід".

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

Щодо наявності підстав для висновку про зловживання стороною захисту правом на відвід.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання головуючої заявлені стороною захисту підстави для відводу є тотожними та зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями головуючої, ухваленими під час судового засідання у цьому кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про наявні ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

З огляду на викладене головуюча вважає, що заяву захисника ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 75, 77, 80, 81, 309, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву захисника ОСОБА_4 про відвід головуючої - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1