Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/651/24
Номер провадження 1-кс/711/261/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваної - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшої слідчої ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000232 від 29.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, яка не є особою з інвалідністю, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 04.09.2023 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча ВР ЗЗКС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000232 від 29.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309, 307 КК України, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у невстановленій у ході досудового розслідування кількості, яку до 04.10.2023 з метою подальшого збуту, тобто продажу за гроші фізичним особам, зберігала разом з ОСОБА_7 у квартирі за адресою спільного проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

04.10.2023, у період часу із 8 години 27 хвилини по 11 годину 16 хвилин, у ході обшуку квартири за адресою проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2 , працівниками поліції виявлено та вилучено в житловій кімнаті на столі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, розфасований у 15 поліетиленових пакетиках, загальною масою 2,121 г, що відповідно до таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України 01.08.2000 № 188, є великими розмірами, який ОСОБА_4 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_7 незаконно зберігала у вказаній квартирі з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309, 307 КК України.

22.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується: розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж ( ОСОБА_7 ) (протокол № 41/38/122-2023 від 06.02.2023), аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_7 та обстеження публічно недоступного місця (протокол №153/38/122-2023 від 22.03.2023), протоколом обшуку від 04.10.2023, висновком експерта № СЕ-19/124-23/11537-НЗПРАП; висновком експерта № СЕ-19/124-23/12160-НЗПРАП; висновком експерта № СЕ-19/124-23/12159-НЗПРАП та іншими матеріалами кримінального провадження.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Ініціатор клопотання вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з її боку переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу також унеможливить незаконний вплив на свідків підозрюваною, адже останні були залучені при проведенні слідчих дій за участю підозрюваної, а також на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з якими, відповідно до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 систематично і тісно спілкується з приводу зберігання та збуту психотропних речовин.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є працездатною особою, однак не працює і офіційних доходів не має, вказане може свідчити про те, що діяльність, пов`язана з незаконним обігом психотропної речовини, є джерелом її доходу, а тому підозрювана, перебуваючи на волі, може продовжити таку злочинну діяльність, вчиняючи нові корисливі злочини у цій сфері.

Крім цього, наразі не встановлено вичерпного кола осіб, причетних до вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а тому, перебуваючи на волі, вона матиме можливість спілкуватись з такими особами, чим буде перешкоджати встановленню всіх обставин даного злочину.

Таким чином, органом досудового розслідування відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою схилити останніх до надання завідомо неправдивих показань, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що остання перебуваючи на іспитовому строкові вчинила нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи, що вона офіційно не працює та підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину з корисливих мотивів, запобігти наведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків не здатен жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає необхідним застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 виключно у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання ризиків та забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Разом з цим, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з урахуванням обставин кримінального провадження, слідчий вважає за необхідне визначити підозрюваній заставу, яка буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у останньої бажання перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та в повному обсязі виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки та відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У вказаному випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Крім того, орган досудового розслідування вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_4 ряд обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідками, експертами, а також іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується здобутими досудовим розслідуванням доказами. Також прокурор зазначив, що підставою для обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою є існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема просив суд врахувати те, що підозрювана усвідомлюючи тяжкість покарання, яка їй загрожує в разі визнання її винною у вчинені вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від слідства та суду. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які були залучені при проведенні слідчих дій, а також на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_7 . Крім того, наразі не встановлено вичерпного кола осіб, причетних до вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а тому, перебуваючи на волі, вона матиме можливість спілкуватись з такими особами, чим буде перешкоджати встановленню всіх обставин даного злочину. Прокурор просив враховувати той факт, що підозрювана офіційно не працевлаштована, інкриміноване їй в провину кримінальне правопорушення мало систематичний характер, зважаючи, що остання будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 307, 309 КК України, перебуваючи на іспитовому строкові, підозрюється у вчиненні нового тяжкого, корисливого злочину, що може свідчити про те, що діяльність, пов`язана з незаконним обігом психотропної речовини та наркотичних засобів, є джерелом її доходу, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може продовжити таку злочинну діяльність, вчиняючи нові корисливі злочини у цій сфері. Сторона обвинувачення вважає, що саме тримання під вартою зможе запобігти вказаним ризикам. При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, просив призначити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки на його думку, саме такий розмір забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи; утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідками, експертами, а також іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора..

Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти заявленого клопотання, вказуючи що вона дійсно судима за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307, 309 КК України, та перебуває на іспитовому строці. На даний час вона проживає спільно з ОСОБА_7 в квартирі його баби, в окремій кімнаті. Заперечувала свою причетність до інкримінованого їй в провину злочину. Наркотики, вилучені під час проведення обшуку за місцем її проживання, не її, а ОСОБА_7 . Вона не знала, що в їхній кімнаті був метадон. Просила не обирати відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки не має наміру перешкоджати слідству, переховуватись від органу досудового розслідування чи вчиняти інші незаконні дії.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри та недоведеність належними доказами наявності ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення. Зокрема, зазначав про відсутність доказів, що свідчили б про причетність його підзахисної до розповсюдження наркотичних засобів, а ризики є надуманими, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні відсутні. Органом досудового розслідування не надано жодних доказів на підтвердження ризику переховування від слідства та суду, і, на його думку, вказаний ризик є безпідставним, оскільки ОСОБА_4 з`являлась на всі виклики до слідчого та суду. Посилання прокурора на наявність у останньої судимості не може бути доказом на обґрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 наркотичні засоби належать її співмешканцю ОСОБА_7 , який про це повідомив під час проведення обшуку. Його підзахисна не має наміру вчиняти дії, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню чи переховуватись від органу досудового розслідування чи суду. З огляду на викладене, просив відмовити в задоволенні клопотання слідчої, та обрати відносно неї нічний домашній арешт, що цілком забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, та доводи сторони захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000232 від 29.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна.

22.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309, 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж ( ОСОБА_7 ) (протокол № 41/38/122-2023 від 06.02.2023), аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_7 та обстеження публічно недоступного місця (протокол №153/38/122-2023 від 22.03.2023), протоколом обшуку від 04.10.2023, висновком експерта № СЕ-19/124-23/11537-НЗПРАП; висновком експерта № СЕ-19/124-23/12160-НЗПРАП; висновком експерта № СЕ-19/124-23/12159-НЗПРАП та іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, слідчий суддя вважає, що висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим.

При цьому, слідчий суддя вважає, що твердження захисника ОСОБА_5 та підозрюваної ОСОБА_4 про необґрунтованість оголошеної підозри останній є передчасними та потребують їх детальної перевірки в ході подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя відкидає доводи підозрюваної та її захисника щодо необізнаності ОСОБА_4 про наявність за місцем її проживання наркотичних засобів, оскільки з дослідженого в судовому засіданні протоколу обшуку від 04.10.2023 вбачається, що після оголошення та вручення останній ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2023 про надання дозволу на проведення обшуку, було запропоновано добровільно видати зазначені в ухвалі наркотичні засоби та психотропні речовини, на що підозрювана ОСОБА_4 повідомила, що в її кімнаті є метадон, який вона покаже. Жодних зауважень, в тому числі і від іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , в протоколі обшуку не зазначено.

Також, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінований в провину ОСОБА_4 злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_4 від слідства та суду.

Також слідчий суддя вважає, що існує ризик впливу підозрюваної на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_7 , оскільки вони є співмешканцями, що вбачається з протоколів за результатами НСРД, та було зазначено підозрюваною в судовому засіданні. Отже, наведене свідчить про те, що підозрювана може впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_7 , що в свою чергу перешкоджатиме встановленню всіх обставин справи.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.09.2023 була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та, під час перебування на іспитовому строці, знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, не працює та не вживає заходів для пошуку працевлаштування чи постановлення на облік в центр зайнятості як особа, що шукає роботу, а відтак не має постійного джерела доходу, що в сукупності може спонукати її до вчинення іншого кримінального правопорушення та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваної і необхідність застосування до неї суттєвих заходів процесуального примусу.

В той же час при встановленні можливості вчинення підозрюваною незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя звертає увагу, що в порушення вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, клопотання не містить відомостей про таких осіб, на яких за версією органу досудового розслідування, може впливати незаконними способами підозрювана. А відтак доводи прокурора щодо можливості впливу підозрюваною на свідків носять абстрактний характер.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є неконкретизованим жодним чином та виступає формальним доводом обґрунтування доводів поданого клопотання.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваної (вік, стан здоров`я, а також те, що підозрювана не працевлаштована та не вживає заходів для пошуку працевлаштування чи постановлення на облік в центр зайнятості як особа, що шукає роботу), немає постійного джерела доходу, не є особою з інвалідністю, раніше судима за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, та, в період перебування на іспитовому строці, знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушень, за рахунок якого отримувала дохід від збуту наркотичного засобу, що призводило до їх неконтрольованого обігу.

При цьому, слідчий суддя, враховуючи суспільну небезпеку, інкримінованих органом досудового розслідування злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, яка, визначається тим, що такі дії призводять до неконтрольованого обігу наркотичних засобів, що спричиняє шкоду здоров`ю населення, вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваної має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваної таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не є достатнім для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке може бути засуджена до десяти років позбавлення волі у разі визнання її винною. А тому, такий захід є надзвичайно м`яким запобіжним заходом, який не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваної, оскільки її поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваної, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваної з іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_7 . При цьому, слід звернути увагу, що особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , свідчать про високий ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваною.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчої підлягає задоволенню.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваної, зокрема її позитивну характеристику, надану директором БО «БФ «Автоянголи» про те, що ОСОБА_4 є волонтером, але вважає, що у даному випадку, ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2024 рік" на 1 січня поточного року, тобто 3028 грн.

За таких обставин, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваної, а також встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 грн. 00 коп., яку підозрювана має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваної на хід досудового розслідування, застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останньою покладених на неї обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді, запропонований стороною обвинувачення розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є занадто завищеним та непомірним для підозрюваної.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 197 КПК України, слідчий суддя враховує, що підозрювана ОСОБА_4 не затримана, підозру останній повідомлено 22.04.2024, однак строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 04 березня 2024 року. Таким чином, слід визначити строк застосування запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, тобто до 04.03.2024 включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшої слідчої ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000232 від 29.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задоволити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 березня 2024 року включно.

Взяти підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту у залі суду.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту взяття під варту 26 січня 2024 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваній, що вона або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000232, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2022.

Після внесення застави підозрювана звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цієї підозрюваної під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваною або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду,

- не відлучатися з м. Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) з особами, які набудуть статусу свідків у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрювану строком до 04 березня 2024 року, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрювану були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 04 березня 2024 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній, її захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною, яка тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1