Справа № 539/4482/23
Провадження № 1-кп/539/377/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000851 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лубни Полтавської області, громадянки України, яка має вищу освіту, не працює, одружена, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2022 постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, яка набрала законної сили 21.11.2022, у справі №539/2830/22 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В подальшому ОСОБА_4 , будучи обізнаною про те, що вищевказаним рішенням суду її позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки безпосередньо приймала участь при розгляді справи про адміністративне правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжила керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 25.11.2022 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Geely Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася в м.Лубни по вул. Драгоманова, де була зупинена працівниками сектору реагування патрульної поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, якими відносно ОСОБА_4 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №166950 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Крім того, 06.09.2023 року приблизно о 17 год. 47 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Geely Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася в м. Лубни по вул. Степова, де була зупинена працівниками сектору реагування патрульної поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, якими відносно ОСОБА_4 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАБ №703406 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Тобто ОСОБА_4 повторно протягом року керувала транспортним засобом, хоча позбавлена такого права.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, -умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, не вбачаючи підстав для відмови у її затвердженні.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась у скоєному, просила затвердити укладену нею із прокурором угоду про визнання винуватості.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що 26 вересня 2023 року під час досудового слідства у місті Лубни Полтавської області між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною (яка наразі має статус обвинуваченої) ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнала свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченою та прокурором за участю захисника була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину. Потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченої ОСОБА_4 , що вона повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого вона беззастережно визнає себе винуватою; вид та міру покарання, яке буде призначене їй у разі затвердження угоди судом, і на яке вона погодилась.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

За таких обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 вересня 2023 року у місті Лубни Полтавської області між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речовий доказ - автомобіль «Geely Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ - відео з нагрудних бодікамер поліцейських СРПП на DVD-диску, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1