Справа № 350/1635/20
Номер провадження 1-кс/350/433/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

у с т а н о в и в:

02.11.2023 ОСОБА_3 звернувся в Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області з клопотанням, у якому просить скасувати арешт на належний йому вживаний металевий сейф коричневого кольору розміром 141х75х65 см. та передати його на зберігання старості Ріпненського старостинського округу Дубівської сільської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що ВП №2 (смт. Рожнятів) проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000269 від 02.11.2020 за ч.3 ст.185 КК України. В ході слідства було встановлено, що 02.11.2020 року під час огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено вживаний металевий сейф коричневого кольору розміром 141х75х65 см, який належить йому.

Оскільки зазначений металевий сейф коричневого кольору розміром 141х75х65 см, належить йому, при цьому кримінальне провадження закрито, тому y арешті даного майна відпала необхідність.

У судове засідання представник відділення поліції №2 (с-ще Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області не прибув. Разом з тим, від слідчої СВ відділення поліції №2 Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд вказаного клопотання провести без її участі та щодо його вирішення поклалася на розсуд суду.

У судове засідання ОСОБА_3 не прибув, однак у поданому клопотанні просив здійснити розгляд справи без його участі.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що учасники судового провадження у судове засідання не прибули, вважаю за можливе клопотання розглянути у порядку, визначеному ч.4 ст.107 КПК України - без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2,7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 131 КПК України, встановлено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, ч.1-3 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може також бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду від 04.11.2020 було задоволено клопотання старшої слідчої СВ Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000269 внесеному до ЄРДР 02.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та накладено арешт на виявлений і вилучений 02.11.2020 року в ході проведення огляду території домоволодіння АДРЕСА_2 вживаний металевий сейф коричневого кольору радянського виробництва розміром 141х75х65 см. та передано на зберігання в камеру речових доказів Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, що в смт. Рожнятів, вул. Шкільна, буд.13.

Як вбачається з копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2020, постановленої слідчою СВ Рожнятівського відділення поліції Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , кримінальне провадження №0000269, розпочате 02.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, відомості про що постановлено внести в ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166,170-174 КПК України.

У клопотанні ОСОБА_3 зазначив, що він є власником арештованого майна, а саме вживаного металевого сейфу коричневого кольору розміром 141х75х65 см. Однак, на підтвердження такої обставини до матеріалів клопотання ОСОБА_3 не долучив жодного доказу, більше того у постанові слідчої про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 зазначено протилежне, а саме в шостому абзаці її мотивувальної частини вказано що « ОСОБА_3 , який являється власником житлового будинку АДРЕСА_3 повідомив, що сейф, який знаходиться у закинутому житловому будинку його власністю не являється, жодних документів на нього немає, матеріальних цінностей не представляє».

Слідчий суддя, проаналізувавши доводи ОСОБА_3 в сукупності із долученими до клопотання доказами встановив, що останній не є власником або володільцем майна, про скасування якого просить у клопотанні.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не надав жодних доказів на підтвердження того, що він є власником або законним володільцем майна на яке накладено арешт, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що він не є належним суб`єктом звернення із клопотанням про скасування арешту на вищезазначене майно в розумінні ст.174 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, слід відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на вживаний металевий сейф коричневого кольору розміром 141х75х65 см.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000269, відомості про яке внесені до ЄРДР 02.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1