Справа № 635/739/18
Провадження №1-кп/635/57/2023
УХВАЛА

28 грудня 2023 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0004018 від 14.08.2017 року та № 0001659 від 27.12.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в судовому засіданні прокурором подано суду клопотання, в якому прокурор просить суд продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів. В своєму клопотання прокурор зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_8 є особливо тяжким за яке законодавцем передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, та за вчинення якого не передбачено звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду. Після зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 на більш м`який, останній неодноразово порушував умови цілодобового домашнього арешту. Таким чином існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_8 п. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_8 , наявністю потерпілої, свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та інше, враховуючи, що обвинувачений порушує умови домашнього арешту, останній буде мати можливість здійснювати тиск на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. п. 5. Вчинення інших кримінальних правопорушень. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки встановлено, що ОСОБА_8 раніше засуджений 30.09.2008 Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 23.11.2010 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 23.03.2011 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, в силу ст. 89 КК України не судимий, 16.10.2015 притягнутий Харківським РВ ХМУ ГУНП в Харківській області (не той час) до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307, 25.09.2015 Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (на той час) до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, розгляд апеляційної скарги на теперішній час триває у Харківському апеляційному суді.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_9 є особливо тяжким та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_9 після вчинення інкримінованого йому злочину; залишив місце мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності, місце перебування його було невідоме, у зв`язку з чим органом досудового розслідування останнього було оголошено у розшук. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_9 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. п. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинам вчинення злочину ОСОБА_9 , наявністю свідків, яким відомі обставин вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та інше. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 мешкає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками, вони усі знайомі між собою, що збільшує ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_9 на вказаних осіб; п.5. Вчинення інших кримінальних правопорушень. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, той факт, що злочин вчинено групою осіб, за попередньою змовою, дають підстави вважати, що ОСОБА_9 може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_9 встановлено, що він одружений, не має офіційних джерел доходу, за місцем мешкання тривалий час не проживав, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_10 є особливо тяжким та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 задоволено заяву засудженого ОСОБА_10 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_10 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду, оскільки перед застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_10 перебував у кримінально-виконавчій установі відкритого типу - виправному центрі; п. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_10 , наявністю потерпілої, інших обвинувачених, свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та інше. п.5. Вчинення інших кримінальних правопорушень. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки встановлено, що ОСОБА_10 раніше засуджений 28.08.1990 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ст. 17, ч. З ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.05.1993 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.142 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 13.09.1994 Київським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 183-3 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.03.1999 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 206 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 07.05.2001 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 144, ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; (ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.11.2001 ч. З ст. 144 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 189 КК України; відповідно до ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) визначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі; 08.04.2004 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.296 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 08.02.2006 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 16.01.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 27.08.2014 Апеляційним судом Харківської області вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині призначеного із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України скасовано та призначено покарання за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він не одружений, до засудження не мав офіційних джерел доходу, дітей не має, тобто у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_10 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.12.2017, ОСОБА_10 під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався негативно. З 22.01.2015 відбуває покарання в «Бердичівська виправна колонія (№70)», характеризується посередньо. 10.05.2017 ОСОБА_10 було відмовлено у застосуванні більш м`якого покарання, відповідно до ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що останній на шлях виправлення не став. Також 13.12.2017 ОСОБА_10 відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на наведені прокурором доводи в своїх клопотаннях, прокурор в судовому засіданні підтримала подані клопотання та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачені та захисник просили суд відмовити прокурору в задоволенні поданих клопотань про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу до обвинувачених на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, захисником адвокатом ОСОБА_6 окремо подано суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на більш м`який у вигляді домашнього арешту. Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений ОСОБА_10 тривалий час тримається під вартою без вироку суду, доводи прокурора про існування ризиків, передбачених законом є надуманими, а стан здоров`я обвинуваченого критичний, медичної допомоги, що може надаватися в СІЗО недостатньо.

Обвинувачений ОСОБА_10 просив задовольнити подане клопотання, та пояснив, що дійсно страждає на ряд тяжких захворювань та не отримує належної медичної допомоги.

Інші обвинувачені просили суд задовольнити подане клопотання.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З урахуванням зазначених норм кримінально-процесуального закону слідчими суддям при проведенні досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 183, 193, 194 КПК України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою неодноразово продовжений при проведенні досудового розслідування та при розгляді справи по суті в суді.

Останній раз строк тримання під вартою обвинуваченим продовжений ухвалою суду до 04 січня 2024 року включно. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 раніше судом, з урахуванням його стану здоров`я та часу тримання під вартою судом визначався розмір застави, однак ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року рішення суду першої інстанції в частині визначення обвинуваченому ОСОБА_10 розміру застави скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

З урахуванням наведеного, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України при судовому розгляді прокурор має право подавати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09.10.2017 року відносно ОСОБА_8 змінено запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який в подальшому був продовжений судом. У зв`язку з неодноразовими порушеннями ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.02.2019 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінено на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом. Колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, та за вчинення якого не передбачено звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, після зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 на більш м`який, останній неодноразово порушував умови цілодобового домашнього арешту, таким чином існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_8 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тому існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків з боку обвинуваченого. Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд вважає, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку. Враховуючи викладене, необхідність запобігання вказаним ризикам, які стали підставою для застосування та продовження запобіжного заходу, які не зникли та не зменшились, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 18 днів, без визначення розміру застави. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_9 після вчинення інкримінованого йому злочину залишив місце мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності, місце перебування його було невідоме, у зв`язку з чим органом досудового розслідування останнього було оголошено у розшук та отримано дозвіл на затримання. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_9 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_9 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності, також враховуючи, що обвинувачений мешкає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками, та вони усі знайомі між собою, тому існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків з боку обвинуваченого. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що злочин вчинено групою осіб, за попередньою змовою, дають підстави вважати, що ОСОБА_9 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд вважає, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 за заявою засудженого ОСОБА_10 йому було замінену невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів та переведено до Бердичівського виправного центру (№108). Після чого, він був взятий під варту по даному кримінальному правопорушенню. Крім того, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_10 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.12.2017, ОСОБА_10 під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався негативно; з 22.01.2015 відбував покарання в «Бердичівська виправна колонія (№70)» - характеризувався посередньо. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_10 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_10 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість пред`явленого обвинувачення, дають підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше вже був неодноразово засуджений і знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення під час відбування покарання, що беззаперечно доводить існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд вважає, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 тримається під вартою більше 5 років та на теперішній час страждає на ряд тяжких захворювань, лікування яких потребує додаткових зусиль, в зв`язку із чим судом визначався розмір застави, однак таке рішення скасовано з огляду на те, що згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). При цьому колегії суддів встановила, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільних інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що обумовлює необхідність тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави. Враховуючи наведене суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за наявності всіх обставини, що характеризують особу обвинуваченого та об`єктивних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Доводи клопотання, поданого в судовому засіданні захисником стосовно зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт обґрунтовується доводами, які неодноразово досліджувались судом та визнані такими, що не мають суттєвого значення для наявності підстав змінити запобіжний захід. Обставини, які встановлюються судом при проведенні судового слідства стосовно винуватості, або невинуватості обвинувачених, не можуть бути предметом дослідження при вирішенні питання про запобіжний захід. В даному випадку суд досліджує тільки наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу і не може ґрунтувати свої доводи на висновку про винуватість або невинуватість особи до ухвалення остаточного рішення в справі.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкого злочину, в наслідок якого настала загибель потерпілого існують виключні обставини, що обумовлюють необхідність тримання обвинувачених під вартою. Тривалість судового розгляду обумовлена об`єктивними причинами, а саме великим обсягом матеріалів кримінального провадження, що потребує занадто великого часу дослідження доказів, в тому числі великий обсяг аудіо матеріалів, існують труднощі із прибуттям свідків з урахуванням воєнного стану, а судове слідство неодноразово розпочиналось спочатку, в тому числі і за клопотанням обвинувачених. В такому випадку тривалість застосування запобіжного заходу є виправданою з урахуванням суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, тому суд клопотання прокурора задовольняє і вважає необхідним на підставі наведених доводів відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту. Підстав для визначення розміру застави суд не знаходить, оскільки в даному випадку відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора заступника начальника відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_8 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 25 лютого 2024 року включно.

ОСОБА_9 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 25 лютого 2024 року включно.

ОСОБА_10 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 25 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3