УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 333/5418/23

провадження № 51-6771ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року про відмову у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від

11 липня 2023 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2023 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ДСВ СУ ТУ ДБР в м. Мелітополі ОСОБА_5 щодо не розгляду заяви - 8 від

18 червня 2023 року скаржника - потерпілого ОСОБА_4 згідно частин 1, 2 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), яка отримана ТУ ДБР у м. Мелітополі не пізніше 23 червня 2023 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року на підставі ч. 4

ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на Конституцію України та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку скаржника, ухвала апеляційного суду

є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою.

Перевіривши доводи ОСОБА_4 , наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Однак право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення яких дозволено за змістом щодо умов прийнятності скарги.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду

в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від

28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого,

а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК.

Частиною 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК.

Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатом розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Частиною 4 ст. 399 КПК встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно

з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положенням ст. 394 цього Кодексу.

Апеляційний суд, встановивши, що ухвала слідчого судді за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ДСВ СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 щодо не розгляду заяви - 8 від 18 червня 2023 року скаржника - потерпілого ОСОБА_4 згідно частин 1, 2 ст. 55 КПК, яка отримана ТУ ДБР у м. Мелітополі не пізніше 23 червня

2023 року, подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в суді апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Доводи ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, безпідставно керувався положеннями ст. 399 КПК, оскільки, на його думку, вказана норма процесуального права стосується тільки прийняття рішення про залишення апеляційної скарги без руху, є неспроможним з огляду на те, що ст. 399 КПК називається «Залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмова відкриття провадження», тобто вказаною нормою передбачено підстави для залишення без руху апеляційної скарги (ч. 1), її повернення (ч. 3) та відмови у відкритті провадження (ч. 4). До того ж, зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керувався саме ч. 4 ст. 399 КПК.

Таким чином, колегія суддів вважає рішення апеляційного суду обґрунтованим, постановленим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону і обставин, які б були підставою для скасування ухвали апеляційного суду, судом не встановлено.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року про відмову у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3