ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 31 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 07.03.2016,-

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на постанову слідчого від 31 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 07.03.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, посилаючись на той факт, що 07 березня 2016 року було відкрито кримінальне провадження №0000089 за ч. 2 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху якщо вони спричинили смерть потерпілого) і 10.06.2017 відкрите кримінальне провадження №0000302 за ч.1 ст.135 КК України (залишення в небезпеці).

Проте, 31.07.2023 слідчим слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, скаржник вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки слідчим під час досудового розслідування були проведені не всі можливі слідчі дії, внаслідок чого висновок слідчого є передчасним.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вимоги скарги та надали відповідні пояснення в обґрунтування скарги.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечував, вважає оскаржувану постанову законною, а підстави для її скасування відсутні, також надано до суду матеріали кримінального провадження (сім томів) для огляду в судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення скаржника та прокурора, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № №0000089 дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 п. 4 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора: рішення прокурора, слідчого про закриття кримінального провадження-заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів провадження, 07 березня 2016 року було відкрито кримінальне провадження №0000089 за ч. 2 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху, якщо вони спричинили смерть потерпілого) і 10.06.2017 відкрите кримінальне провадження №0000302 за ч.1 ст.135 КК України (залишення в небезпеці).

За наслідками проведених слідчих дій та зібраних доказів постановою слідчого від 31.07.2023 року кримінальне провадження № 0000089 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку із відсутністю в діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 , ч.1 ст.135 КК України.

Статтею 286 ч.2 КК України встановлено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину характеризується трьома ознаками: а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Діяння (дія чи бездіяльність) виражається в порушенні правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Диспозиція ст. 286 КК є бланкетною, тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації механічного транспорту.

Суб`єктивна сторона даного злочину визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або зі злочинною недбалістю. До наслідків порушення може бути тільки необережність (злочинна самовпевненість або недбалість). У цілому цей злочин визнається необережним.

Статтею 135 ч.1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за залишення в небезпеці.

З об`єктивної сторони злочин полягає у суспільно небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги вказаної особи. Залишення без допомоги передбачає невжиття особою заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом: винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він зобов`язаний піклуватися про особу і має реальну можливість надати їй допомогу, або що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і бажає чинити саме так.

Оскаржувана постанова слідчого обгрунтована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 07.03.2016 близько 06 год. 10 хв. в селищі Борова Фастівського району Київської області, на вул. Франка, поблизу перехрестя з провулком Петрусенко, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку центру селища Борова скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , після чого тіло потерпілої здійснив переїзд автомобіль «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Слідчим під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлена відсутність в діянні водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а докази зібрані у кримінальному провадженні, недостатні для повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та свідчать про відсутність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Як встановлено слідчим суддею, під час досудового розслідування слідчим під час здійснення досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, а саме: допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , призначено та отримано висновки судово-медичної експертизи, експертизи автомобілів, судово-криміналістичної експертизи, транспортно-трасологічної, комплексної судово-автотехнічної та фототехнічної експертизи, судово-автотехнічної, комісійної судово-медичної, комплексної комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи, судової інженерно-транспортної експертизи, а також допитаний експерт ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/4506-ІТ від 05.04.2023 встановлено, що: за даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, швидкість руху автомобіля «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху, водій автомобіля «Ауді», повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2. та п. 12.3. Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «Ауді», не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, а також не мав технічної можливості здійснити безпечний об`їзд пішохода в момент виникнення небезпеки для його руху.

Крім цього, в заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, дистанція, вибрана водієм автомобіля «Тоуоіа Сатгу», номерний знак НОМЕР_2 до транспортного засобу який рухався попереду, з технічної точки зору являється безпечною, водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу», повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2. та п. 12.3. Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, при умові що, швидкість руху вказаного автомобіля відповідала видимості елементів дороги, водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу», не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху.

Для встановлення відповідності дій пішохода, вимогам Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних знань в галузі автотехніки, а тому дані питання експертом не вирішувалися.

За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , невідповідностей вимогам п. 12.2. та п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається.

За даних дорожніх обставин, встановити чи відповідали дії водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2 вимогам п. 12.2. Правил дорожнього руху України не представляється можливим.

За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля «Тоуоіа Сатгу», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при умові що швидкість руху даного автомобіля відповідала видимості елементів дороги невідповідностей вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається.

У ході вивчення матеріалів досудового розслідування не встановлено достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 135 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта ОСОБА_11 від12.08.2016

№ 33/ 59: «смерть гр-ки ОСОБА_7 настала відразу безпосередньо після виникнення ушкоджень в результаті поєднаної травми тіла з переломами кісток скелету і ушкодженнями внутрішніх органів».

Крім цього, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 02.11.2016 № 98/К: «враховуючи характер тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_7 , їх локалізацію, значну їх чисельність, комісія вважає, що смерть її наступила в перші хвилини після травмування» та «при наявності такого важкого травмування, яке описано у гр. ОСОБА_7 , навіть при своєчасному наданні їй медичної допомоги запобігти її смерті було б неможливо».

Згідно з постановою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 742/654/18), суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК полягає у прямому умислі.

Завідоме залишення без допомоги особи означає, що винний усвідомлює, що інша особа перебуває у небезпечному для життя стані, а він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу, але відмовляє у цьому.

Тобто, склад злочину буде відсутній лише у тому випадку, якщо водій автомобіля, який збив пішохода, переконавшись у тому, що пішохід мертвий та надання допомоги не потребує, залишить останнього на дорозі.

Отже, за наслідками проведених слідчих дій та зібраних доказів слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 , ч.1 ст.135 КК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Зобов`язання органу досудового розслідування застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення його ефективності передбачає вчинення слідчим не всіх слідчих і процесуальних дій, передбачених КПК, а саме тих, без яких неможливе законне, обґрунтоване, всебічне, неупереджене і своєчасне кримінальне провадження.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що посилання потерпілої ОСОБА_3 на те, що під час досудового розслідування слідчим не було здійснено усіх передбачених процесуальним законом дій, без конкретизації яких саме, не є підставою для визнання постанови незаконною, а з огляду на обсяг, проведених слідчих дій та їх неодноразове проведення (експертизи призначались неодноразово), суд дійшов висновку про повноту досудового розслідування та законність і обґрунтованість прийнятого рішення, оскільки обставини події слідчим було встановлено шляхом повного обсягу слідчих дій, а саме допиту його учасників, свідків, потерпілих, експертів та висновків експертиз, результати яких відображено в оскаржуваній постанові та враховано при прийнятті рішення.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_12 , слідчий суддя дійшов висновку, що процесуальне рішення слідчого відповідає положенням ст.ст. 94, 110 КПК України, оскільки в оскаржуваній постанові міститься аналіз зібраних доказів, на підставі яких слідчий зробив обґрунтований висновок про відсутність достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення водіями транспортних засобів кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України.

Позиція скаржника ОСОБА_3 про те,, що висновок слідчого базується на вихідних даних, які сфальсифіковані протоколом огляду, а тому не є достовірними, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду скарги.

За сенсом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає оскаржувану постанову достатньо мотивованою з посиланнями на нормативні акти, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації механічного транспорту.

Крім цього, висновки слідчого про відсутність складу злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, а тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 303-309,91,92,24, 110,38 КПК України, Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 742/654/18), слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 31 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 07.03.2016.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 5 днів із дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1