ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001346, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новоандріївка, Васильківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком один рік.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично, починаючи з 19 вересня 2022 року по теперішній час, систематично вчиняв відносно ОСОБА_9 акти психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя ОСОБА_9 .

Так, 19 вересня 2022 року близько 22.47 години у ОСОБА_6 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, виник умисел спрямований на умисне вчинення психологічного насильства. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, умисно вчинив відносно ОСОБА_9 дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою.

За вищевказаним фактом відносно ОСОБА_6 складено протокол серії ВАБ № 656836 від 19.09.2022 року, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Далі, 16 жовтня 2022 року близько 20.20 години у ОСОБА_6 , який перебував за місцем роботи ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, виник умисел спрямований на умисне вчинення психологічного насильства. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, умисно вчинив відносно ОСОБА_9 дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою.

За вищевказаним фактом відносно ОСОБА_6 складено протокол серії ВАВ № 606398 від 16.10.2022 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Після чого, 20 січня 2023 року близько 21.30 години у ОСОБА_6 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, виник умисел спрямований на умисне вчинення психологічного насильства. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, умисно вчинив відносно ОСОБА_9 , дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою.

За вищевказаним фактом відносно ОСОБА_6 складено протокол серії ВАВ № 828134 від 23.08.2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, 20 серпня 2023 року, приблизно о 11.50 годині В.М., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення психологічного насильства, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків у вигляді психологічних страждань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , почав сварку з ОСОБА_9 , в ході якої виражався в бік останньої нецензурною лайкою, а також, погрожував фізичною розправою, чим завдав психологічних страждань останній, що виразилось у посиленні негативних переживань та боязні за своє здоров?я, а також погіршення якості життя ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити та призначити йому покарання за ст. 126-1 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік та на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на один рік.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а саме визнання вини в повному обсязі, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Крім того зазначає, що ОСОБА_6 приходив до потерпілої не з метою її образити чи вчинити скандал, а з метою спілкування зі своїми дітьми, які проживають з нею.

Також захисник вказує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утримання двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, в конфліктних ситуаціях помічений не був.

Наведені обставини, на переконання захисника, свідчать про можливість призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, однак останній до судового засідання не з?явився. За наведених обставин, відсутність обвинуваченого, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для проведення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України, в апеляції захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_6 менш суворого покарання на один рік із застосуванням положень ст. 75 КК України, не є переконливими.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав у повному обсязі 1 щиро розкаявся у скоєному, характеризується позитивно, що віднесено судом до обставин, які пом?якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував сукупність наведених вище обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, та обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у Вигляді обмеження волі в розмірі, наближеному до мінімального, визначеного санкцією ст. 126-1 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для вправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 погоджується й колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім та необхідним для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Посилання захисника на помякуючі покарання обставини, а також на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утримання двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, не спростовують висновків місцевого суду про необхідність призначення обвинуваченому саме такого покарання у вигляді двох років обмеження волі, з огляду на мету покарання.

За наведеного, підстав для зменшення розміру покарання у виді обмеження волі до одного року, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі й ті, на які посилається захисник в свой апеляці, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді обмеження волі, яке наближене до мінімальної межі, встановленої в санкції інкримінованої йому статті та яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З урахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, не встановлено.

З огляду на вище наведене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001346, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4