Справа № 646/2390/20
н/п 1-кп/953/832/23
"26" жовтня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який фактично мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, який фактично мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
Згідно обвинувального атку, 20.06.2017 о 12:15 годин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом «BMW 3201», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по просп. Гагаріна м. Харкова зі сторони вулиці Одеської в напрямку станції метро «проспект Гагаріна», що у м. Харкові, де на швидкості приблизно 50 км./год, перетнув стоп-лінію по ходу його руху та виїхав на регульоване перехрестя, коли для нього на світлофорі був увімкнений жовтий сигнал, що забороняв рух у цьому напрямку, чим грубо порушив вимоги п. 8.7.3. ґ) та 8.10. Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 8.7.3. ґ) «Жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів» та 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія)», внаслідок чого відбулося зіткнення посередині перехрестя з автомобілем «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який в порушення вимог «п. 8.7.3. з» Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками)» здійснив маневр поворот ліворуч, виїхавши на перехрестя.
У результаты дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні в автомобілі «BMW 3201» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , вдарився правою кистю об передню панель вказаного автомобілю внаслідок чого згідно с висновком судово-медичної експертизи № 09-23/2019 від 10.01.2019, отримав закриту травму правої кисті у вигляді косого перелому нижньої третини 5 п`ясної кістки, яка не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), що згідно до наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995, є середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням.
Порушення п.п. «8.7.3. ґ» та «8.10.» Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_6 , які згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №7/852СЕ-19 від 11.11.2019 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, тобто ОСОБА_6 , не врахувавши дорожню обстановку, перетнув стоп-лінію по ходу його руху та виїхав на регульоване перехрестя, коли для нього на світлофорі був увімкнений жовтий сигнал, що забороняв рух у цьому напрямку, де зіткнувся із автомобілем «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який в порушення вимог «п. 8.7.3. з» Правил безпеки дорожнього руху України здійснив маневр поворот ліворуч, виїхавши на перехрестя, призвели до того, що пасажир автомобілю «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 » ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив також звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинувачених та адвоката ОСОБА_4 не заперечував, наголошуючи на наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що обвинуваченні повторних кримінальних правопорушень не вчинили, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялись.
Потерпілий ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути овинувальний акт без його участі, та оскільк строки притягнення до кримінальної відповідальності в укримінальному провадженні сплинув, не заперечував проти закриття кримінального провадження.
При таких обставинах, з урахуванням думок учасників судового провадження, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання про кримінальному провадженню за відсутністю потерпілого, оскільки відповідно до ст. 314 КПК України, неявка потепілого не є перешкодою для проведення підготовчого судового засідання.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до приписів п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло : три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п.2); п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у п. 2 цієї статті (п.3).
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протиправного діяння, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, на момент його скоєння, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботами на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
У підготовчому судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 286 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинене останніми в 20.06.2017.
Відповідно до приписів ст. 12 ч.ч. 1, 3, 4 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.
Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Таким чином, відповідно до приписів ст. 12 КК України, протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 286 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відноситься до категорії нетяжкого злочину.
Відповідно до приписів ст. ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно до приписів ч. 3 п. 2 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше не судимі, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, на диспансерному обліку в МПНД та ОНД не перебувають, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялись, повторних кримінальних правопорушень не вчинили.
Крім того, обвинуваченим під час підготовчого судового засідання, судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була йому зрозуміла.
При цьому, обвинувачені свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнали.
Суд вважає, що невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.
За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Суд зауважив, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.
Суд зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Суд вважає, що невизнання обвинуваченими вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).
Таким чином, суд вважає можливим звільнити обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як з дня вчинення ними вказаного кримінального правопорушення, сплинули передбачені законом строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а саме відповідно п`ять років.
Запобіжний захід у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на час судового провадження не обирався.
Порядок вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову (залежно від доведеності підстав та розміру позову) може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення та ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
У випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 справа № 204/2626/21).
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд прийшовши до висновку про наявність правових підстав до закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, тому у даному кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_8 вирішенню по суті не підлягає та повинен бути залишений без розгляду.
При проведенні судової авто-технічної експертизи №7/852 СЕ-19 від 11.11.2019, експертами державної спеціалізованиї установ - Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в загальній сумі 3768,24 гривен, які цільовим призначенням були виділені цім установам з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.
Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів не підлягають стягненню з обвинувачених і підлягають віднесенню на рахунок держави, тому що у відповідності до ст. 124 КПК України, витрати на проведення вказаних експертиз, підлягають стягненню з засуджених на користь експертної установи, лише при ухвалені судом обвинувального вироку.
Вказана правовий висновок викладений в Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.122, 124, 128, 284-289, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на час судового провадження не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду
Процесуальні витрати, що полягають із витрачених експертними установами при проведенні експертиз коштів в загальній сумі 3768,24 гривен, - прийняти на рахунок держави.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1