У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000269, відомості про яке 23.06.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру,

В С Т А Н О В И В:

Захисник адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, згідно з якою просить: повідомлення про підозру від 30.06.2023, складене слідчим Шостого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_7 та погоджене з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України скасувати.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 30.06.2023 у рамках кримінального провадження № 0000269 від 23.06.2023 слідчим Шостого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_9 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Як вбачається з повідомлення про підозру, суть кваліфікованих за ч. 3 ст. 127 КК України та ч. 2 ст. 146 КК України дій зводиться до того, що ОСОБА_4 як співробітник - військовослужбовець СБ України та працівник правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою групою осіб, 23.06.2023 нібито катував потерпілого ОСОБА_10 та викрав його, а саме: 1) близько 16:25 год., перебуваючи поряд із дорогою біля готельно-ресторанного комплексу «Три туза», маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_10 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: затримати ОСОБА_10 та отримати зізнання, що останній є нібито угорським агентом, а також отримати інформацію про осіб, з якими нібито співпрацює потерпілий ОСОБА_10 , й завдання, який останній виконує на території України, присів потерпілому на спину та розпочав нанесення потерпілому, який не чинив опір, численні удари кулаками рук в область голови, тулуба та кінцівок останнього, яке тривало декілька хвилин та в процесі забрав з кишені останнього належний йому мобільний телефон; 2) приблизно о 16:43 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_11 посадили потерпілого на заднє сидіння службового транспортного засобу Рено Дастер, білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_12 . Під час руху автомобіля ОСОБА_4 вимагав від потерпілого ОСОБА_10 надати інформацію про незаконну співпрацю потерпілого з угорцями, зокрема видати паролі, явочні квартири та пароль від телефону, супроводжуючи свої вимоги трьома ударами кулаком по обличчю ОСОБА_10 ; 3) близько 17:24 год. 23.06.2023, під час руху службового транспортного засобу Рено Дастер, білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою залякування ОСОБА_10 наніс останньому декілька ударів кулаками рук через кортонну коробку на голові, яка була надягнута на потерпілого заздалегідь; 4) близько 17:32 год. 23.06.2023, перебуваючи на подвір`ї будинку, який розташований навпроти спорткомплексу «Зінадін», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою залякування ОСОБА_10 наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_10 , завдавши останньому сильний фізичний біль і моральні страждання, після чого водій службового транспортного засобу Рено Дастер, білого кольору, н.з. НОМЕР_1 відвіз потерпілого ОСОБА_10 до м. Чоп.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 не підтверджено доказами, які б підтверджували реальність подій, які описані в даному процесуальному документі. Так, повідомлення про підозру ОСОБА_4 являє собою документ, події в якому слід розділити на декілька самостійних частин: Події, які мали місце на території (в приміщенні) готельно-ресторанного комплексу «Три тузи» (вул.Малодобронська, б.3, с.Велика Добронь, Ужгородського району, Закарпатської обл.); події, які мали місце поряд із дорогою біля готельно-ресторанного комплексу «Три тузи»; події, які мали місце у автомобілі Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_2 ; події, які мали місце на подвір`ї житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Кожна із перелічених в повідомленні про підозру подій має бути підтверджена доказами, які б давали підстави вважати, що такі обставини мали місце в реальності, а зазначені в повідомленні про підозру події не ґрунтуються на припущеннях. Кожна із перелічених в повідомленні про підозру подій відбувалась у окремих місцях з різним складом учасників, які на момент оголошення ОСОБА_4 повідомлення про підозру, мали бути допитані стороною обвинувачення, а їх показання мали або підтвердити, або спростувати повідомлення про підозру. Отже, події, які зазначені в повідомленні про підозру ОСОБА_4 , стороною обвинувачення визначені як такі, що мали місце 23 червня 2023 р.

В свою чергу, повідомлення про підозру ОСОБА_4 складено та вручено 30 червня 2023 р. Таким чином, різниця між заявленою стороною обвинувачення датою кримінально-карної події та датою вручення повідомлення про підозру становить 7 днів, що дозволяло стороні обвинувачення зібрати докази для прийняття рішення для повідомлення про підозру або на підставі зібраних доказів прийняти рішення про відсутність доказів для оголошення особі про підозру.

На момент повідомлення ОСОБА_4 про підозру, стороною обвинувачення не було зібрано достатніх даних, які б підтверджували існування перелічених у повідомленні про підозру подій. У підґрунті складання повідомлення про підозру ОСОБА_4 сторона обвинувачення поклала показання потерпілого ОСОБА_10 про заподіяння йому тілесних ушкоджень у різних місцях, огляд потерпілого на предмет тілесних ушкоджень, проведений 24 червня 2023 р. При цьому, сторона обвинувачення не використовувала жодних даних, отриманих поза показаннями потерпілого, зокрема огляд місць подій, пояснення ОСОБА_4 після його затримання 23 червня 2023 р., показання інших учасників подій тощо.

В той самий час, такий підхід обвинувачення є формальним для формування підозри, оскільки показання потерпілого, іншими учасниками подій або іншими сторонніми доказами, зібраними поза його участі, не підтверджено. За твердженням ОСОБА_4 , потерпілий його свідомо обмовив. До моменту складання повідомлення про підозру, сторона обвинувачення зобов`язана була зібрати і інші докази, які б виключали факт свідомої обмови потерпілого. Виходячи з тексту повідомлення про підозру, описані в ній події відбувались у різних місцях за участю декількох осіб, які є встановленими органом досудового розслідування, про що, зокрема, свідчить посилання у підозрі на прізвище, ім`я та по-батькові таких осіб. Проте, показання таких осіб, при складанні та врученні повідомлення про підозру ОСОБА_4 або не були відібрані стороною обвинувачення або свідомо не прийняті до уваги. До моменту оголошення повідомлення про підозру, на момент оголошення про підозру та на момент подання даної скарги, стороною обвинувачення ОСОБА_4 не допитувався в жодному статусі. Його позиція щодо оголошеної підозри та показань ОСОБА_10 , стороною обвинувачення не встановлювалась. Такий підхід обвинувачення додатково свідчить про небажання стороною обвинувачення отримати докази, які спростовують показання потерпілого та виключають будь-які підозри.

До моменту оголошення повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, стороною обвинувачення не було встановлено всіх обставин пригоди, яка мала місце 23 червня 2023 р. за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та інших осіб. З аналізу тексту підозри ОСОБА_4 від 30.06.2023 вбачається, що стороною обвинувачення події, які становили предмет досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023, первинно були кваліфіковані як за ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, так і за ч. 2 ст. 296 КК України. При цьому, події, які відбувались на території готельно-ресторанного комплексу «Три тузи», були кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, а події, які, за версією сторони обвинувачення відбувались поза територією даного комплексу кваліфіковані за ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України. Події, кваліфіковані за різними статтями КК України об`єднує спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що мали місце за різними обставинами та були нібито заподіянні різними особами. В ході проведення досудового розслідування, сторона обвинувачення з кримінального провадження № 0000269 від 23.06.2023 виключила епізод, що мав місце на території готельно-ресторанного комплексу «Три тузи» та який був кваліфікований за ч.2 ст.296 КК України, виділивши його у окреме кримінальне провадження № 0000365 від 17.08.2023. ОСОБА_4 не є фігурантом виділеного кримінального провадження.

Стороні захисту з судового рішення Закарпатського міськрайонного суду від 01.09.2023, опублікованого у Єдиному реєстрі судових рішень, стало відомо, що у кримінальному провадженні № 0000365 від 17.08.2023 мало місце повідомлення про підозру двом особам. На переконання сторони захисту, повідомлення про підозру за ч.2 ст.296 КК України мало місце щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Даних осіб, зокрема підозрюють у заподіянні за попередньою змовою тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з хуліганських мотивів - «ОСОБА 6 гучно викрикнув «всем лежать», після чого наніс потерпілому ОСОБА_8 три удари рукою, один в область правої частини грудної клітки та два в область шиї, після чого потерпілий ОСОБА__8 втратив рівновагу, впав на лавку, піднявся та вибіг на автопарковку готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи». Таким чином, на момент інциденту, описаного в повідомленні про підозру ОСОБА_15 , що мав місце поза територією готельно-ресторанного комплексу, потерпілому ОСОБА_16 вже були заподіянні тілесні ушкодження. У цій частині слід відмітити, що у повідомленні про підозру ОСОБА_4 , мова про отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень на території готельно-ресторанного комплексу не йдеться. Епізод, наведений з судового рішення про побиття ОСОБА_10 ОСОБА_13 у повідомленні про підозру ОСОБА_4 представлений наступним чином: «Близько 16:23 год. 23.06.2023 р., потерпілий ОСОБА_10 вийшов на автопарковку готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи», яка розташована поруч із терасою, де до нього підійшов ОСОБА_13 та намагався схопити потерпілого ОСОБА_10 за руки, однак останній зумів вирватися та почав швидко бігти з території готельно-ресторанного комплексу «Три тузи»».

Вказує, що протягом всіх описаних у повідомленні про підозру подій, сторона обвинувачення вказує на численне спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, частину яких, він, виходячи з аналізу відкритих даних, отримав до моменту початку подій, інкримінованих ОСОБА_4 та частину яких він отримав вже після того, як інцидент з ОСОБА_4 було вичерпано. Так, виходячи з повідомлення про підозру, інцидент ОСОБА_10 з ОСОБА_4 тривав 23 червня 2023 р. з 16:25 год. по 17:33 год. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №195, проведеною стороною обвинувачення в рамках кримінального провадження № 0000269 від 23.06.2023, ОСОБА_10 були отримані тілесні ушкодження і після 17:33 год. Так, як зазначено у медичній картці стаціонарного хворого №6895/774, яка згадується у висновку експерта, «зі слів пацієнта травму отримав у результаті бійки 23.06.2023 р. з 17:00 до 22:00 год. Відмічає короткочасні епізоди втрати свідомості, звернувся в травмпункт УЦМКЛ 24.06.2023 р. о 01.30 год. Госпіталізований у неврологічне відділення».

Як вбачається з відповіді Департаменту Закарпатської обласної військової адміністрації від 21.07.2023, адресованого у відповідь на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 , «23.06.2023 р. о 18:06 хв. поступив виклик Л92449 на лінію «103» центральної оперативної диспетчерської КНП «ЗТЦЕМД» ЗОР від працівників ДСНС за адресою Ужгородський район, с.Соломоново, АЗС «ОККО» з приводу побиття громадянина ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . По приїзду бригади ЕМД на виклик виявили громадянина ОСОБА_10 , який скаржився на головний біль, головокружіння, запаморочення, припухлість в ділянці лівого ока, біль в області правої кісті. Зі слів потерпілого - його побили... Від госпіталізації пацієнт відмовився, мотивуючи тим, що поїде з працівниками поліції». З наведеного вбачається, що обставини, які трапились з ОСОБА_10 23 червня 2023 р., органом досудового розслідування належним чином не були дослідженні. Не були дослідженні обставини перебування ОСОБА_10 23 червня 2023 р. після 18:00 та всі обставини, за якими ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.

Зазначає, що ОСОБА_4 було затримано 23 червня 2023 р. та доставлено до відділку поліції. Затримання юридично не оформлювалось. Проте, працівниками правоохоронного органу на тілі ОСОБА_4 та на його одягу не було знайдено жодних слідів контакту з потерпілим ОСОБА_10 . Після відібрання пояснень, ОСОБА_4 відпустили. Під час надання пояснень, ОСОБА_4 категорично заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_10 . За таких обставин, обгрунтованість підозри ОСОБА_4 викликає серйозні процесуальні сумніви, а її оголошення відбулось передчасно, без отримання достатніх доказів для оголошення підозри ОСОБА_4 у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити таку з наведенням підстав, вказаних у скарзі. Наголосила також, що відбувається однобічне розслідування, після події 23.06.2023 не робились будь які дослідження виявлення слідів на одязі, тілі підозрюваного, ініціатором не був ОСОБА_4 , а ОСОБА_17 , стосовно якого виділено матеріали в інше кримінальне провадження. Події за різними епізодами містять суперечливі дані, нічим не підтверджуються, окрім слів потерпілого, які у різних документах різняться. Вважає необхідним проведення слідчого експерименту, стан потерпілого чи перебував таким під дією алкоголю не обстежувався. Затримання ОСОБА_4 23.06.2023 не було оформлено. Враховуючи підготовку ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , вони б не завдали таких ударів.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Вказав, що не погоджується з підозрою, оскільки наявні докази не підтверджують її. 23.06.2023 його було затримано, доставлено до ДБР, слідів на його одязі і тілі не було, при опитуванні не підтверджував події. Дослідження слідів 23.06.2023 не відбулося. У поданих доказах наявні розбіжності у показах, фіксуванні подій, допит потерпілого та освідування згідно з наданими документами відбувалися в один і той же час. Відбувається фальсифікація документів, вважає наявною політичну складову. Відкинув причетність до епізодів у підозрі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги захисника, щодо необґрунтованості повідомленої підозри. Вказав, що згідно ст. 276 КПК України одна з підстав повідомлення про підозру є наявність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно даного пункту ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 30.06.2023, яка повністю відповідає вимогам КПК України. Дана підозра є законною, обґрунтованою та мотивованою. Форма і зміст підозри відповідає КПК України, у ній наявні посилання на докази, які є вагомі та достатні. Прокурор вважає, що докази, на підставі яких було прийнято рішення про повідомлення про підозру є вагомі та достатні. Обгрунтованість підозри підтверджується: протоколом допитів потерпілого, протоколом впізнання, протоколом допитів свідків, довідкою про рух автотранспорту службового автомобіля, висновками судово-медичної експертизи; протоколом обшуку автомобіля. Окрім цього, обґрунтованість підозри була неодноразово підтверджена ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду та рішеннями Закарпатського апеляційного суду, що свідчить про те, що підозра є обґрунтованою. З приводу зазначення точного часу в підозрі вказує, що в підозрі вказано приблизний час, коли могло бути вчинено кримінальне правопорушення. Згідно висновку експерта, у якому вказано точний час, вказує, що потерпілий ОСОБА_10 зазначив під час допиту, що йому було нанесено тілесні ушкодження та у який саме час.

Заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши скаргу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про повідомлення про підозру після двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Зважаючи на правову природу зазначеного виду оскарження, в ході його здійснення слідчим суддею перевіряється наявність підстав для повідомлення про підозру, зміст такого повідомлення про підозру та дотримання стороною обвинувачення процесуального порядку такого повідомлення.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000269, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

30.06.2023 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію Європейський суд з прав людини у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Як закріплено в ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

В скарзі захисник, як підстави для її задоволення, зауважує на порушенні презумпції невинуватості, відсутності достатніх доказів для повідомлення про підозру та відсутності складу кримінального правопорушення.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 30.06.2022 ОСОБА_4 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру містить стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру.

Тобто, оскаржуване повідомлення про підозру за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, а відтак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення були дотримані зазначені вимоги закону в повному обсязі.

Як в матеріалах поданої скарги, так і в судовому засіданні, стороною захисту не наведено даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування, а підставою для подання скарги стала незгода з поданими стороною обвинувачення доказами, передбаченими нормами КПК України.

Слідчий суддя наголошує, що за визначенням Європейського суду з прав людини наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кембелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, серія А, № 182, с. 16, п. 32). Однак факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, серія A, № 300-A, с. 27, п. 55).

Оцінюючи в сукупності наведені обставини провадження, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у відповідності до вимог КПК України та у контексті її розуміння Європейським судом з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000269, відомості про яке 23.06.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру від 30.06.2023

Керуючись ст. ст. 26, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000269, відомості про яке 23.06.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про скасування повідомлення про підозру від 30.06.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06.10.2023.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1