Справа № 201/1707/24
Провадження № 1-кс/201/602/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 30.01.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів Чернігівської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що в провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000144 від 30.01.2023 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження 09.02.2024 року про підозру повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 08 листопада 2023 року №3429-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою яка має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за злочин проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за таких обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 29.01.2024, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачив балкон на вікнах яких решітки, де в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у житло, оскільки він припустив, що у вказаному приміщенні можуть знаходитись цінності.

Далі, ОСОБА_5 перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до вказаної будівлі з вулиці та використовуючи виступаючи фрагменти на фасаді будинку піднявся до другого поверху, де шляхом віджиму металевої решітки і пластикового вікна, при цьому використовуючи невстановленим досудовим розслідуванням предмет, проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно належне потерпілій ОСОБА_6 , а саме:

- Набір столових приборів фірми «Berghoff» у чемодані вартістю 3000 гривень;

- Витяжка кухонна «Vento Lux» модель Garda 60 WH (620) вартістю 2887 гривень 50 копійок;

- Спальний мішок, марки «Naturehike», модель NH80S023-D вартістю 1551 гривня 77 копійок;

- Ніж «Gold Steel» Bowie Blade Bushman вартістю 1100 гривень;

- Електронний чайник «Tefal» Vitesse 78466 вартістю 308 гривень 33 копійки;

- Електронний чайник «Bosh» TWK6A014 ComfortLine вартістю 500 гривень;

- Мобільний телефон Nokia 220 DC, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 550 гривень;

- Швейна машинка марки «Zinger» модель 2259 вартістю 4000 гривень;

- Праска «Tefal» Express Steam FV2835EO вартістю 909 гривень 30 копійок;

- Ніж-мультитул «BUCK» вартістю за 300 гривень;

- Навушники «Bluedio T5» вартістю 704 гривень;

- Шуруповерт «Yikoda» Power Tools 25V Li-on вартістю 950 гривень;

- Набір гайкових ключів «Sigma» вартістю 350 гривень;

- Перфоратор «DWT», Hammer, SBH-900 DS вартістю 1 200 гривень;

- Гравер «Гранит» ПШ-250 вартістю 622 гривень 63 копійок;

- Wifi-роутер Asus RT-AC66U вартістю 1500 гривень.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду в розмірі 20 433 гривень 63 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 ;

- Протоколом огляду місця події від 29.01.2024 р.;

- Протоколом огляду місця події від 29.01.2024 р.;

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 30.01.2024 р.;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 30.01.2024 р.;

- Протоколом огляду місця події від 01.02.2024 р.;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.02.2024 р.;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2024 р.;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2024 р.;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024 р.;

- Протоколом огляду місця події від 09.02.2024 р.;

- Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.02.2024 р;

- Протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 12.02.2024 р.;

- Іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час встановлено наявність ризиків, що підозрюваний може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність звернутись з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України). Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вказані особи судом не допитані, їх судові висновки за експертизами судом не досліджені. Підозрюваним може чинитись тиск на свідків щодо зміни показів в суді. Примушування та залякування, свідків, експертів. ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом вільного спілкування з іншими особами, які вже за проханням можуть незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що останній проживає в одному під`їзді, будинку з потерпілою.

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення, враховуючи те, що офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, а також будучи особою яка має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за злочин проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики підозрюваного.

До того ж, сторона обвинувачення звертає увагу на обставини, передбачені ст.178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, підозрюваний ОСОБА_5 є молодим чоловіком, стан його здоров`я не потребує додаткового нагляду, не має міцних соціальних зв`язків (не одружений).

З огляду на викладене, в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні ОСОБА_5 , запобіжного заходу, оскільки остання підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи обставини скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, його тяжкість, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також наявність вищевказаних ризиків, вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, належну поведінку підозрюваного та запобіганню вищевказаних ризиків.

У зв`язку з викладеним, з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням, у разі внесення застави, обов`язків: за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із м. Дніпра, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати паспорт для виїзду за кордон до районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000144 від 30.01.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

У рамках зазначеного кримінального провадження 09.02.2024 року про підозру повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події від 29.01.2024 р.; протоколом огляду місця події від 29.01.2024 р.; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 30.01.2024 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 30.01.2024 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.02.2024 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2024 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2024 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024 р.; протоколом огляду місця події від 09.02.2024 р.; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.02.2024 р; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 12.02.2024 р.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність вказаних вище доказів дозволяє прийти до висновку, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру. При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Згідно ст.183 ч.1КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд вважає встановленим наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України), оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому йому злочину. Також, крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також встановлено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Вказані особи судом не допитані, їх судові висновки за експертизами судом не досліджені. Підозрюваним може чинитись тиск на свідків щодо зміни показів в суді, примушування та залякування свідків, експертів.

Також встановлено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення, враховуючи те, що він офіційно не працевлаштований, раніше судимий, що свідчить про відсутність достатнього законного джерела доходу, підозрюється у вчиненні корисливого злочину. Тому, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може вчинити інші, у тому числі корисливі, злочини, а тому, існує необхідність запобігання ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Інші ризики в судовому засіданні прокурором не доведені.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, раніше судимий, види ризиків, які встановлено, тяжкість злочину в якому він підозрюється та обставини цього злочину, суд вважає, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, оскільки на початковій стадії слідства, коли вважливий максимально швидкий збір доказів, в тому числі за участі підозрюваного, уникнення слідства підозрюваним може призвести до втрати доказової бази, а інтереси суспільної небезпеки на даному етапі превалюють над правом особи на свободу.

Враховуючи наведені вище обставини, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дані, що характеризують його способу і наявність вищезазначених ризиків, суд вважає, що застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри і встановлені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого підозрюваний може бути звільнений з-під варти, при цьому, суд вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 30.01.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 квітня 2024 року включно.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення вказаної застави та звільнення підозрюваного з-під варти покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із м. Дніпра, без дозволу слідчого, прокурора або суду; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 10:25 годині 16 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1