УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000313 від 11.09.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 152 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000313 від 11.09.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 152 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на даному етапі досудового розслідування ризики відповідно до ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними. В обгрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 підозрюється у вчинені двох тяжких злочинів, один з яких є особливо тяжким та за яке передбачено максимальне покарання строком від 10 до 15 років позбавлення волі, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з урахуванням міри покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винними у інкримінованому злочині). Окрім того, ОСОБА_4 є мешканцем іншої області, за місцем мешкання проживає без реєстрації не тривалий час, що дає підстави вважати про його можливість втечі та переховування від органів досудового розслідування та суду. Серед обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя або суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, репутацію підозрюваного (п. 4 та п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України). Так, фактично родини або утриманців у ОСОБА_4 не має, безробіття, посередня характеристика останнього вказують у сукупності саме на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, звертає увагу суду на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема на можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки потерпіла є онучкою його цивільної дружини, а всі свідки мешкають за тією ж самою адресою у різних будинках, що й обвинувачений до затримання в порядку ст. 208 КПК України. Існує ризик, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності у майбутньому може схиляти потерпілу до неправдивих свідчень, здійснювати на неї психологічних та емоційний тиск, яка через малолітній свій вік зможе спотворити наявні обставини вчиненого кримінального правопорушення під впливом дорослих. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 був раніше засудженою особою за злочин проти статевої свободи та недоторканості, а тому наявний ризик повторення протиправної поведінки (п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України) чи продовжити кримінальне правопорушення (та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, по викладеним в клопотанні обставинам.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання, вважав, що підстави у продовженні тримання під вартою, щодо його підзахисного прокурором не обґрунтовані, просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений заперечував, щодо заявленого клопотання прокурором, вважав, що до нього можливо, застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 13.09.2021 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.11.2021 включно.

У подальшому строки дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою були продовжені як під час досудового слідства так і при розгляді обвинувального акту у суді.

Востаннє ухвалою Херсонського міського суду від 27.09.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 . На теперішній час обвинувачений утримується під вартою в умовах Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», строк дії якого спливає 25 листопада 2023 року (включно).

Відповідно до ч. 3ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, його тяжкість та суспільне значення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1,4,6 ч. 1ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у якому він обвинувачується, суд враховує реальну можливість здійснення незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, які ще не допитані судом та своїми свідченнями підтверджують його винуватість, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду та можливість вчинення ним нових злочинів.

Ці факти встановлені ухвалами суду при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , однак, дані ризики на даний час не відпали і не зменшились.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 152 КК України, його тяжкість та суспільну небезпечність.

Щодо позиції обвинуваченого та його захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 152 КК України, що є тяжким та особливо тяжким злочином, а тому застосувавши більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.176-178,181,186,193-194,196,314-317,369-372,376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 15 січня 2024 року включно.

На період судового розслідування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово залишити утримувати в умовах СІЗО м. Миколаєва.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та направити до СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1