В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю адвоката ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження за № 0003281 від 18.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Кремінна, Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 16.09.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці перебуваючи в місті Вінниця, знайшов бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку підібрав та залишив у себе, тим самим незаконно придбав бойовий припас, без передбаченого законом дозволу. В подальшому, 17.09.2023 ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, перевіз вказану бойову гранату Ф-1 до м. Києва, де сховав в квартирі АДРЕСА_2 та почав незаконно її зберігати та носити.

18 вересня 2023 року, близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 , з метою вчинення хуліганських дій, незаконно зберігаючи при собі споряджену бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, приніс її в двір житлового будинку АДРЕСА_3 та від`єднавши від неї чеку умисно кинув вищевказаний бойовий припас, після чого, стався вибух на вулиці.

Під час проведення огляду місця події від 18.09.2023 працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_3, виявлено та вилучено металеві деформовані залишки зі слідами вибухового навантаження та залишки від запалу УЗРГМ.

Згідно висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин і виробів № КСЕ-19/111-23/50201 від 07.12.2023, на наданих на дослідження об`єктах виявлено тротил, який є вибуховою речовиною. Надані на дослідження предмети є залишками вибухового пристрою промислового виготовлення та бойового припасу - оборонної осколкової ручної гранати Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, носінні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 18.09.2023, близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_3, де діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки в частині забезпечення спокійних умов побуту та відпочинку людей, порушуючи спокій людей у нічний час, усвідомлюючи свої злочинні дії, взяв до рук бойову гранату.

У подальшому, цього ж дня близько 02 год. 35 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві від`єднав від гранати чеку, та усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, а саме у дворі житлового багатоповерхового будинку в нічний час, та його дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, ігноруючи норми моралі та етики, умисно кинув вищевказану бойову гранату поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3, після чого вона вибухнула на вулиці, чим було порушено забезпечення спокійних умов побуту та відпочинку людей у нічний час та пошкодивши при цьому припаркований в дворі легковий автомобіль марки «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , чим потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріального збитку в розмірі 500 доларів США, що станом на 18.09.2023 згідно курсу НБУ становить 18 250 гривень.

Також, внаслідок вчинених протиправних дій ОСОБА_5 , які виразились у застосуванні бойової гранати у громадському місці, виникла реальна загроза безпеці громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, (хуліганство), вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у незаконному придбанні, зберіганні, носінні бойового припасу без передбаченого законом дозволу та у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, (хуліганством), вчиненому із застосуванням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога та раніше судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Залізничного суду м. Львова від 06.07.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Крім цього, вироком Городоцького районного суду Львівської області від 25.08.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Відтак остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити з урахуванням ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2023 постановленою у справі № 755/14112/23 (провадження № 1-кс/755/2942/23), клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0003281 від 18.09.2023 задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно: мобільний телефон «Nokia» model 1110 i, type: RH-93 , imei: НОМЕР_3 із сім картою мобільного оператора «Київстар», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345718, три слоти від сім карток мобільного оперетора «Київстар» з абонентськими номерами - НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345717.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2023 арешт в рамках кримінального провадження № 0003281.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 72, 263, 296 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Залізничного суду м. Львова від 06.07.2023 у виді 2 (двох) років позбавлення волі, частково приєднати покарання за цим вироком та остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Згідно приписів ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. призначене ОСОБА_5 вироком Городоцького районного суду Львівської області від 25.08.2023 - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання - 18 вересня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4 530 грн. 72 коп. за проведення судової вибухо-технічної експертизи № КСЕ-19-111-23/50201 від 07.12.2023 та 1 912 грн. 00 коп. за проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19-111-23/51169 від 17.11.2023, а всього стягнути 6 442 (шість тисяч чотириста сорок дві) грн. 72 коп.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2023 у справі № 755/14112/23 (провадження № 1-кс/755/2942/23) на мобільний телефон «Nokia» model 1110 i, type: RH-93, imei: НОМЕР_3 із сім картою мобільного оператора «Київстар», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345718; три слоти від сім карток мобільного оперетора «Київстар» з абонентськими номерами - НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345717 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у справі: мобільний телефон «Nokia» model 1110 i, type: RH-93 , imei: НОМЕР_3 із сім картою мобільного оператора «Київстар», який поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345718; три слоти від сім карток мобільного оперетора «Київстар» з абонентськими номерами - НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1345717, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 04-03281 від 14.12.2023) - повернути власнику.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у справі: залишки від предмету схожого на гранату (ричаг, кільце з чекою, уламки), які передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 04-03281 від 14.12.2023) - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: