печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7789/22-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 24.12.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження №0000863,-

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 24.12.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження №0000863. В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу вказує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою, безпідставною, формально винесеною в порушення вимог КПК України, просить її скасувати. До початку судового засідання скаржником ОСОБА_3 подано заяву про розгляд скарги у відсутність, вимоги скарги підтримує, просить задовольнити. Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів. Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів скарги, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000863 від 15.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України. Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 24.12.2021 відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000863. Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20.04.2022 року кримінальне провадження №0000863 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, в діянні окремих службових осіб Печерського УП ГУ НП в м.Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації. Разом з тим, на час розгляду скарги постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20.04.2022 року кримінальне провадження №0000863 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, в діянні окремих службових осіб Печерського УП ГУ НП в м.Києві. Ухвалою слідчого судді від 14.06.2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20.04.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000863 від 15.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.10.2023 року ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 14.06.2023 року залишено без змін. З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки кримінальне провадження закрито.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого від 24.12.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження №0000863 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1