н/п 1-кс/766/3273/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 року Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000336 від 08.11.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

08.11.2023 року прокурор звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому він просив: винести ухвалу про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 07.11.2023 року під час огляду місця події за адресою: Херсонська обл., Херсонський р-н, с. Понятівка, вул. Садова, а саме: термос з невідомою речовиною рослинного походження, паперовий згорток (у поліетиленовому пакеті) з невідомою речовиною рослинного походження та фрагмент пластикової пляшки з нагаром.

Вилучене майно передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області, до вирішення питання по кримінальному провадженню по суті.

Клопотання мотивовано тим, що Сектором дізнання Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000336, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Так, 07.11.2023 року до ЧЧ Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення про те, що 07.11.2023 під час проведення фільтраційних заходів за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено невідому речовину ззовні схожу на наркотичну.

При виїзді на місце події 07.11.2023 року було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено: - термос з невідомою речовиною рослинного походження та паперовий згорток (у поліетиленовому пакеті) з невідомою речовиною рослинного походження, які було упаковано до сейф-пакету №PSP 4214627; - фрагмент пластикової пляшки з нагаром, який упаковано до сейф-пакету №PSP 1126422.

Огляд місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , проводився за добровільного письмового дозволу власниці вказаного домоволодіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Опитаний гр-н ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що проживає за вищевказаною адресою тривалий час та за місцем мешкання у своїй кімнаті літньої кухні зберігав канабіс та пристрій для його вживання (бульбулятор), які зберігав для особистого вживання.

08.11.2023 року відомості за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України.

08.11.2023 року старшим дізнавачем СД Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції ОСОБА_6 , винесено постанову про визнання термосу з невідомою речовиною рослинного походження, паперового згортку (у поліетиленовому пакеті) з невідомою речовиною рослинного походження та фрагменту пластикової пляшки з нагаром речовими доказами, оскільки вони є предметами кримінального правопорушення.

Вилучене в ході проведення огляду майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ. Також із тимчасово вилученими речами та предметами в ході подальшого проведення досудового розслідування планується проведення ряду слідчих дій, зокрема проведення експертиз.

Під час проведення досудового розслідування існують ризики знищення вилученого майна, яке становить суттєве значення для розслідування кримінального провадження та має бути збережене.

Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Сектором дізнання Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000336, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Так, 07.11.2023 року до ЧЧ Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення про те, що 07.11.2023 під час проведення фільтраційних заходів за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено невідому речовину ззовні схожу на наркотичну.

При виїзді на місце події 07.11.2023 року було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено: - термос з невідомою речовиною рослинного походження та паперовий згорток (у поліетиленовому пакеті) з невідомою речовиною рослинного походження, які було упаковано до сейф-пакету №PSP 4214627; - фрагмент пластикової пляшки з нагаром, який упаковано до сейф-пакету №PSP 1126422.

Огляд місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , проводився за добровільного письмового дозволу власниці вказаного домоволодіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Опитаний гр-н ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що проживає за вищевказаною адресою тривалий час та за місцем мешкання у своїй кімнаті літньої кухні зберігав канабіс та пристрій для його вживання (бульбулятор), які зберігав для особистого вживання.

08.11.2023 року старшим дізнавачем СД Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції ОСОБА_6 , винесено постанову про визнання термосу з невідомою речовиною рослинного походження, паперового згортку (у поліетиленовому пакеті) з невідомою речовиною рослинного походження та фрагменту пластикової пляшки з нагаром речовими доказами, оскільки вони є предметами кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а не накладення арешту може призвести до його відчуження, знищення, псування, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування та розпоряджання ним.

Що стосується вимоги про передачу вилученого майна на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, то вона виходить за межі клопотання про арешт майна та компетенції слідчого судді. Так, у відповідності із ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 , 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, - відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Таким чином, питання про місце зберігання речового доказу має вирішуватися дізнавачем, а не слідчим суддею.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 07.11.2023 року під час огляду місця події за адресою: Херсонська обл., Херсонський р-н, с. Понятівка, вул. Садова, а саме: термос з невідомою речовиною рослинного походження, паперовий згорток (у поліетиленовому пакеті) з невідомою речовиною рослинного походження та фрагмент пластикової пляшки з нагаром, шляхом заборони користування та розпорядження вказаним майном.

В решті клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1