Справа № 304/2451/23 Провадження № 1-кс/304/601/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000215 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348, ч. 4 ст. 185 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В :

старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000215 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 348 КК України про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 30 листопада 2023 року, без можливості внесення застави. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, в ході якого встановлено, що близько 01.50 год 08 серпня 2023 року в умовах дії воєнного стану ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження вхідних дверей магазину «Зустріч», що розташований у с. Чорноголова, вул. Центральна, 327, звідки викрав 45 пляшок горілки ТМ «Nemiroff» чорний, ємністю 0,5 л, належних ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив потерплій матеріальну шкоду на суму 5 715 грн. За даним фактом ОСОБА_4 30 серпня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Окрім цього слідчий вказує, що 13 вересня 2023 року близько 22.00 год згідно з графіком чергування працівниками ГРПП ПР1 відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у складі інспектора СРПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 та поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_9 здійснено виїзд за повідомленням на лінію «102» про масову бійку із сокирами у с. Чорноголова по вулиці Центральній. Виїздом на місце події працівниками поліції встановлено особу заявника, який назвався ОСОБА_10 , однак не мав при собі документів, які б посвідчили його особу, через що інспекторами було прийнято рішення доставити вказаного громадянина до службового автомобіля та приїхати з ним до найближчого місця, де буде можливо встановити зв`язок логістичного пристрою. Після цього у селі Дубриничі Ужгородського району, встановивши такий зв`язок, працівниками поліції встановлено особу ОСОБА_4 та винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Крім цього оскільки ОСОБА_4 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейські запросили його до службового транспортного засобу з метою транспортування до медичного закладу м. Ужгорода задля встановлення ступеня алкогольного сп`яніння та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а також доставки до РТЦК та СП задля перевірки вказаної особи на предмет ухилення від виконання військового обов`язку під час загальної мобілізації. Слідчий вказує, що близько 23.00 год рухаючись на службовому автомобілі по вулиці Ужанській у місті Перечин, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, знаючи, що інспектори ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є представниками правоохоронного органу та виконують покладені на них службові обов`язки, умисно, висловивши намір на вбивство, дістав з кишені штанів складний ніж, вхопив лівою рукою поліцейського ОСОБА_8 , який був за кермом, за шию, та наніс йому удар ножем в область шиї з лівої сторони, від чого той загальмував та зміг вирватися від ОСОБА_4 , якого на задньому сидінні вхопив за праву руку інспектор ОСОБА_9 , однак той вирвався та наніс повторно удар ножем в область потилиці водію. Після того ОСОБА_9 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_4 вхопив останнього за одяг зі спини, але він через ліве плече наніс ОСОБА_9 удар вістрям ножа в область грудної клітини зліва. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив інспектору СРПП ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї та голови, а поліцейському СРПП ОСОБА_9 у вигляді різаної рани грудної клітки, не проникаючої. 14 вересня 2023 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, тобто посягання на життя працівника правоохоронного органу, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком на 60 днів до 11 листопада 2023 року. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків, висновком дактилоскопічної експертизи, висновком товарознавчої експертизи, показами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , протоколами огляду місця події, а також бронежилета потерпілого ОСОБА_9 та світловідбивного жилета зі слідами бурого кольору, і висновками судово-медичних експертиз, та вказує, що вина ОСОБА_4 виражається у прямому умислі, яким охоплюються інкриміновані йому дії, через що може продовжити вчинення кримінальних правопорушень з метою залякування потерпілих. Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту неможливо, враховуючи також те, що обвинувачений ніде не працює, постійного джерела доходу не має, осіб, які б поручилися за нього немає, а відтак ОСОБА_4 потенційно зможе ухилитися від досудового розслідування та судового розгляду. Також просить слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, через що вважає реальним існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 перебуваючи на волі зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни показів чи відмови від дачі таких, вчинити інше кримінальне правопорушення. Відтак враховуючи наведене, слідчий вважає, що у органу досудового розслідування нема підстав звертатися до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вважав клопотання необґрунтованим, а ризики такими, що не існують та не підтверджені ніякими доказами. Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою застосування відносно його підзахисного найтяжчого запобіжного заходу, а відтак вважав, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути можливість застосування менш суворого заходу, наприклад цілодобового домашнього арешту, який у свою чергу не дозволить йому ні на кого впливати. Вказував також на те, що всі експертизи у провадженні проведені, такий проживає з родиною, раніше не судимий, хворіє, через що знятий з військового обліку. Окрім цього звертав увагу слідчого судді на те, що працівники поліції погрожували ОСОБА_4 фізичною розправою, а він лише у відповідь, захищаючись, заподіяв їм тілесні ушкодження; він сам також мав тілесні ушкодження, однак судово-медичну експертизу підозрюваного слідчий не призначав.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, проти клопотання прокурора заперечив та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він ні на кого впливати не буде, протиправність свого вчинку усвідомив.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 1, 3 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

На підставі матеріалів клопотання встановлено, що 13 вересня 2023 року близько 23.00 год по вулиці Ужанській у м. Перечин працівниками поліції ГРПП ПР1 у складі інспектора СРПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 та поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_9 після обслуговування виїзду у селі Чорноголова Ужгородського району до медичного закладу м. Ужгорода задля встановлення ступеня алкогольного сп`яніння було транспортовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході чого останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, знаючи, що інспектори ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є представниками правоохоронного органу та виконують покладені на них службові обов`язки, умисно, висловивши намір на вбивство, дістав з кишені штанів складаний ніж, яким наніс удари в область шиї та потилиці ОСОБА_8 , а також ножове поранення ОСОБА_9 в область грудної клітки, спричинивши їм тілесні ушкодження, здійснивши тим самим замах на вбивство працівників правоохоронного органу.

Також з даних матеріалів убачається, що за вказаним фактом 14 вересня 2023 року розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 від 03 листопада 2023 року.

Чотирнадцятого вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Окрім цього з матеріалів клопотання видно, що 08 серпня 2023 року до відділення поліції № 1 надійшло повідомлення ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що невідома особа в ніч з 07 на 08 серпня 2023 року проникла до магазину «Зустріч», що розташований у с. Чорноголова, вул. Центральна, 327, звідки викрала три ящики горілки; сума збитків встановлюється.

Того ж дня за вказаним фактом розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000215 від 03 листопада 2023 року.

Тридцятого серпня 2023 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_4 .

Постановою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 від 19 жовтня 2023 року кримінальні провадження № 0000215 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та № 0000250 від 14 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, об`єднано в одне та присвоєно єдиний реєстраційний номер 0000215; відомості внесено до ЄРДР.

Окрім цього постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 від 27 жовтня 2023 року у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 30 листопада 2023 року.

Разом з тим, оцінці слідчим суддею на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінальних правопорушень, а також наявність та/або продовження існування наведених слідчим ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, слідчий суддя має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшились, продовжують існувати, 30 серпня 2023 року його також було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відтак наразі, з урахуванням змісту та обсягу підозри, що інкримінується ОСОБА_4 , а саме вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий та особливо тяжкий злочини, останній з яких передбачає, зокрема, покарання у виді довічного позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ці обставини можуть спонукати його до спроби ухилитися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тож ризик переховування від суду є з високим ступенем ймовірним, при тому, що відповідно до вимог ст. 75 КК України, норма про звільнення від відбування покарання з випробуванням застосована бути не може.

Окрім цього під час оцінки ризику переховування слідчий суддя враховує особисті характеристики підозрюваного ОСОБА_4 , міцність його соціальних зв`язків у місці постійного проживання, який є неодружений, дітей на утриманні не має, позитивно характеризується, однак при вживанні алкоголю буває агресивним; згідно з наданим захисником у судовому засіданні Актом дослідження стану здоров`я від 05 листопада 2022 року, у ОСОБА_4 на підставі клінічного огляду, анамнестичних даних, психодіагностичних обстежень, загальноклінічних та лабораторних обстежень, встановлено діагноз: F10.2 Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності із стійкими психічними розладами. На підставі такого діагнозу згідно з Довідкою ВЛК від 15 листопада 2022 року № 4/1436 ОСОБА_4 визнано непридатним до військової служби.

У той же час слідчий суддя, не може залишати поза увагою те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Відтак слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

В той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування кримінального провадження триває, свідки безпосередньо судом не допитані.

У свою чергу суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В той же час слідчий суддя так само вважає недоведеним слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні наявність ризику впливу підозрюваного на потерпілих, які є працівниками правоохоронного органу та, на думку слідчого судді, можуть бути піддані впливу ОСОБА_4 з дуже малим ступенем ймовірності.

На обґрунтування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення вказувала, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, через що вважає, що він може знову вчиняти кримінально карані дії, що у свою чергу свідчить про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим слідчий суддя вказує на те, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому навіть належна процесуальна поведінка підозрюваного, не є достатнім свідченням відсутності встановлених слідчим суддею ризиків. Тобто ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Посилання захисника ОСОБА_5 на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вищевказаних кримінальних правопорушень. При цьому слідчий суддя зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

З приводу висловлених адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні усних заперечень, слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, а також додатково долучених прокурором у засіданні, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

За таких обставин, зазначені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, а також застава не будуть достатніми запобіжними заходами, адже пов`язані з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням можливостей підозрюваного для переховування, створює сприятливі умови для цього.

Порушення домашнього арешту може зумовити лише ініціювання питання застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу.

При цьому через військову агресію російської федерації та, як наслідок, запроваджений на території України воєнний стан, постійну загрозу ракетних та інших обстрілів, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, систематичні збої у роботі мережі електропостачання та засобів зв`язку, участь працівників Національної поліції, які відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України виконують ухвалу про домашній арешт у забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і у даному кримінальному провадженні не може запобігти ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування.

Особиста порука та особисте зобов`язання тим більше не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу, адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені слідчим суддею ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відтак прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід продовжити до 30 листопада 2023 року в межах строку досудового розслідування.

В той же час слідчий суддя вказує на те, що висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду клопотання про обрання/продовження запобіжного заходу щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

Щодо визначення підозрюваному розміру застави, як альтернативу триманню під вартою, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК), яким у даному випадку є кримінальне правопорушення, передбачене ст. 348 КК України, у вчиненні якого у тому числі підозрюється ОСОБА_4 , а відтак слідчий суддя розмір застави не визначає.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000215 від 08 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348, ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження відносно ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 листопада 2023 року без визначення застави.

Дата закінчення дії ухвали 30 листопада 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1