465/7738/23
1-кп/465/1233/23
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

03.10.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000330 від 05.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави,-

встановив:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, аргументуючи свої вимоги тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, що повністю виправдовують продовження терміну дії обвинуваченій ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Враховуючи вищевикладене, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задоволити.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора. Вказала, що офіційно не працювала, має фінансові проблеми, проживає з матір`ю, а також двома братами та двома сестрами, відтак розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді є для неї занадто великим. Просила зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник при вирішення клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклались на розсуд суду.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників справи, на які вони посилаються, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненнізлочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді клопотання суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 , які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, суворість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, стан здоров`я обвинуваченої, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході не відпали; наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. З огляду на встановлені обставини при розгляді клопотання, суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Зазначені ризики не зменшилися.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому з урахуванням цих обставин, в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, тобто, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченої ОСОБА_5 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Окрім цього, стороною захисту, на підтвердження доводів зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, не надано суду доказів, у чиїй власності перебуває квартира, в якій просять застосувати домашній арешт.

У ході судового розгляду з`ясовано, що вік та стан здоров`я обвинуваченої дозволяє застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, слід зазначити, що, на думку суду, висока імовірність переховування обвинуваченої від суду, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, відтак в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Тому, оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої в місці її постійного проживання, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході не відпала; наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, а також особу обвинуваченої, вік, стан її здоров`я та стадію розгляду кримінального провадження, суд визнає обґрунтованим клопотання прокурора та вважає за необхідне продовжити обвинуваченій строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

З ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 08.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_5 визначено заставу у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360,00 грн.

Щодо клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави суд приходить до висновку, що у задоволенні такого слід відмовити, оскільки жодних доказів на підтвердження мотивів такого суду не надано, а розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова, на думку суду, є таким, який може достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків. Саме такий розмір є співрозмірний з майновим станом обвинуваченої, розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченої, запобігти встановленим ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для обвинуваченої.

У випадку внесення застави такі обов`язки покладаються на обвинувачену строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Окрім цього, судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам, встановленим ст.291 КПК України.

Обставин, які би перешкоджали призначення судового розгляду кримінального провадження, а також для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, а також обвинувачені та їх захисники не заперечили щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з судовим викликом учасників процесу.

Керуючись ст.ст.177, 178,183,197,199,314,315,331КПК України,суд -

постановив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Франківського районного суду м. Львова на 17.10.2023 року на 15 год. 30 хв.

Про день слухання справи повідомити учасників судового провадження.

Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 задоволити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 01.12.2023 року включно з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 08.08.2023 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 09.10.2023 року.

Суддя ОСОБА_1