Номер провадження 1-кп/243/142/2024
Номер справи 243/79/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001180 від 17 листопада 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоцкіне Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, навідника 2 десантно-штурмового взводу 4 десантно штурмової роти 2 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 лютого 2022 року №32/321/501/13г «Про введення воєнного стану в Україні» та згідно Указу Президента України від 14 березня 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» громадянин ОСОБА_6 був мобілізований на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Збройні Сили України.

08 червня 2022 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 161 ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та у подальшому призначено на посаду номера обслуги протитанкового взводу роти вогневої підтримки десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

11 листопада 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №317 ОСОБА_6 призначено на посаду навідником 2 десантно штурмового взводу 4 десантно штурмової роти 2 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 вересня 2022 року №246 на посаді заступника командира батальйону з морально психологічного забезпечення десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 по теперішній час проходить військову службу ОСОБА_7 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08 вересня 2022 року №228 старшому лейтенанту ОСОБА_7 присвоєне чергове військове звання, капітан.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Також, відповідно до ст. 107 Статуту, заступник командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності батальйону (корабля), за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців роти, їх соціальний захист.

Заступник командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові батальйону (корабля 3 рангу) і є прямим начальником усього особового складу батальйону.

Таким чином, заступник командира батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 по відношенню до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній - підлеглим капітану ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, солдат ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

08 червня 2022 року солдат ОСОБА_6 прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 до тимчасового пункту постійної дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначення щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

14 год. 56 хв. 17 листопада 2022 року, перебуваючи в АДРЕСА_3 за місцем тимчасової дислокації роти вогневої підтримки 2 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 отримав законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_7 висунутись до околиць АДРЕСА_4 для подальшого виконання завдань за призначенням у складі свого штатного підрозділу.

Отримавши зазначений усний наказ прямого начальника, солдат ОСОБА_6 злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді навідника 2 десантно штурмового взводу 4 десантно штурмової роти 2 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 14 год. 56 хв. 17 листопада 2022 року, перебуваючи в АДРЕСА_3 за місцем тимчасової дислокації роти вогневої підтримки 2 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_7 висунутись до околиць АДРЕСА_4 для подальшого виконання завдань за призначенням у складі свого штатного підрозділу, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав. Після дослідження всіх доказів по справі змінив свою позицію, визнав вину у повному обсязі та показав, що 17.11.2022 року у с. Черкаське Донецької він отримав наказ від свого командира висунутись до населеного пункту Терни Донецької області, на що він відмовився. В той момент він був переляканий та розгублений, оскільки раніше не мав досвіду військової служби, але розумів, що вчиняє кримінальне правопорушення. Наказ був законний, чіткий та зрозумілий. Інші військовослужбовці його виконали. Розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На підтвердження вини обвинуваченого свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що обіймає посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 . 17.11.2022 року об 14-50 у АДРЕСА_3 заступником командира - капітаном ОСОБА_7 солдату ОСОБА_6 усно було поставлено наказ висунутись до околиць населеного пункту Терни Донецької області та зайняти лінію оборони, на що останній відмовився, мотивуючи свою позицією тим, що не бажає нести службу у цьому підрозділі. Вказані події вона бачила особисто. Наказ командира був законним, будь яких перешкод за станом здоров`я для його виконання ОСОБА_6 не мав, був забезпечений всім необхідним обладнанням, попереджався про кримінальну відповідальність, з рапортом про переведення до іншого підрозділу ОСОБА_6 не звертався, до цих подій характеризувався позитивно. Після відмови виконувати наказ ОСОБА_6 був затриманий на протязі 5 хвилин, процедура наказу записувалася на відео.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що обіймає посаду заступника командира 5 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . 17.11.2022 року о 15-00 у АДРЕСА_3 заступником командира - капітаном ОСОБА_7 солдату ОСОБА_6 усно було поставлено законний наказ висунутись до околиць населеного пункту Терни Донецької області та перейти у підпорядкування командира іншого підрозділу, на що останній відмовився, мотивуючи свою позицією тим, що не бажає нести службу у цьому підрозділі. ОСОБА_6 був забезпечений всім необхідним. Інші бійці, що отримали такий наказ, його виконали. Відмова фіксувалася на відео. Також вказав, що в частині мають місто бути факти переведення військовослужбовців з одного до іншого підрозділу. Проте, з відповідним рапортом ОСОБА_6 не звертався.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що обіймає посаду водія підвозу боєприпасів арт батареї військової частини НОМЕР_1 . 17.11.2022 року в АДРЕСА_3 його запросили зняти на відео відмову ОСОБА_6 виконувати наказ, що він в приступності ще двох свідків і зробив. Наказ рухатися до с. Терни ОСОБА_6 надавав капітан ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_7 показав, що обіймає посаду заступника командира з морально - психологічного забезпечення десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . 17.11.2022 року об 14-56 хв. у АДРЕСА_3 він усно надав солдату ОСОБА_6 законний наказ висунутись до околиць населеного пункту Терни Донецької області та перейти у підпорядкування командира іншого підрозділу, на що останній відмовився. Інші бійці, що отримали такий наказ, його виконали. Відмова фіксувалася на відео. Наказ командира був законним, ОСОБА_6 був забезпечений всім необхідним обладнанням. Надав ОСОБА_6 негативну характеристику як недисциплінованому бійцю. Також вказав, що в частині мають місто бути факти переведення військовослужбовців з одного до іншого підрозділу. Проте, з відповідним рапортом ОСОБА_6 не звертався.

Аналізуючи пояснення свідків, суд вважає їх пояснення такими, що відповідають дійсності, оскільки вони послідовні, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими процесуальними документами по справі.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, також підтверджується наданими прокурором письмовими доказами, дослідженими відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України безпосередньо судом, а саме:

-повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2022 про відкриту відмову солдата ОСОБА_6 виконати доведений йому 17.11.2022 о 14 год. 56 хв. заступником командира 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_7 бойовий наказ висунутись до околиць населеного пункту АДРЕСА_4 та зайняти лінію оборони;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №246 від 01.09.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_7 , призначений наказом командувача Десантно-штурмових військ ЗСУ від 15.08.2022 заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 з 01 вересня 2022 року, вважається таким, що 01 вересня 2022 року прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків за посадою;

-витягом з наказу командувача Десантно-штурмових військ ЗСУ від 08.09.2022 №228 про присвоєння ОСОБА_7 чергового військового звання - капітан;

-військовим квитком серії НОМЕР_3 щодо ОСОБА_6 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 12 травня 2022 року, з якого вбачається, що на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 він призваний у Збройні Сили України за мобілізацією та зарахований до списку ВЧ НОМЕР_1 з 08.06.2022, присвоєне військове звання солдат;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №161 від 08.06.2022, за яким військовослужбовця ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вч НОМЕР_1 та на всі види забезпечення номером обслуги протитанкового взводу роти вогневої підтримки десантно-штурмового батальйону;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №317 від 11.11.2022, згідно якого солдат навідник 2 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону ОСОБА_6 з 11.11.2022 прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків за посадою;

-довідкою військово-лікарської комісії №2921 від 02.11.2022, з якої вбачається, що 02 листопада 2022 року проведено медичний огляд ОСОБА_6 військово-лікарською комісією та надано висновок про його придатність до військової служби;

-медичною характеристикою від 15.11.2022, з якої вбачається що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_6 за медичною допомогою не звертався, стаціонарного лікування не проходив, на диспансерних обліках не перебував, придатний до військової служби та об`єктивно його загальний стан задовільний;

-листом військової частини НОМЕР_1 №8728 від 15.12.2022, згідно якого ОСОБА_6 проходив навчання, тренування та навички використання вогнепальної та інших видів зброї під час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_1 , є придатним до військової служби згідно висновку ВЛК, будь-яких скарг, заяв та інших звернень щодо стану здоров`я, травмування, побиття, конфліктів чи інших проблем, які перешкоджали йому виконувати свої службові обов`язки, не надходило;

-протоколами проведення слідчих експериментів від 17.11.2022 за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , під час яких свідки показали, що 17.11.2022 приблизно о 14 год. 50 хв, перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в місці тимчасового очікування підрозділу у населеному пункті АДРЕСА_3 , був відданий наказ заступником командира 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 солдату ОСОБА_6 про виконання бойового завдання, а саме висунутись до околиць населеного пункту АДРЕСА_4 та зайняти лінію оборони. Солдат ОСОБА_6 відкрито відмовився виконати наказ в умовах воєнного стану, повідомивши, що не готовий до його виконання. Аналогічний наказ був відданий капітаном ОСОБА_7 іншим військовослужбовцям 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_4 , у тому числі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які погодились виконувати бойовий наказ та одразу вибули на бойові позиції. Наказ був зрозумілім та чітким, а також можливим для виконання в умовах воєнного стану. Вказана слідча дія фіксувалась на відеозапис за допомогою мобільного телефону «IPhone 13Pro»;

- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 17.11.2022, згідно якого було здійснено копіювання відеозапису, створеного 17.11.2022 о 14 год. 56 хв, з мобільного телефону «IPhone 13Pro» на DVD-диск та долучено до протоколу.

Окрім того, в судовому засіданні був оглянутий відеозапис відмови ОСОБА_6 від виконання наказу бойового наказу 17 листопада 2022 року, а також відеозаписи слідчих експериментів від 17.11.2022 за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України- непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винного, який є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, раніше не судимий, за місцем служби характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також приймає до уваги надані стороною захисту матеріали, які характеризують особу, а саме, характеристики з місця роботи та місця проживання ОСОБА_6 , згідно яких останній характеризується задовільно.

Однак, враховуючи характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку та те, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, коли необхідні максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість усіх військовослужбовців задля оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, що є конституційним обов`язком кожного громадянина, зважаючи, що обвинувачений не визнав своєї вини, заперечував кваліфікацію своїх дій, на думку суду, свідчить про недостатнє усвідомлення військовослужбовцем протиправного характеру поведінки в умовах воєнного стану.

Судом також враховується, що відмова ОСОБА_6 виконувати бойовий наказ в умовах воєнного стану призвела до покладання на його спів службовців додаткового тягарю, а саме виконання визначеного йому завдання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд згідно ст. 66 КК України визнає виключне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення.

Водночас, суд не знаходить підстав визнати такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого обставину щодо його щирого каяття, попри те, що про таку обставину зазначено у обвинувальну акті.

Так, Верховний Суд у своїх постановах від 30 жовтня 2018 року за №559/1037/16-к та від 07 листопада 2018 року (№ 297/562/17) зауважив, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Суд вважає, що зміна ставлення ОСОБА_6 до вчиненого правопорушення та подальше визнання останнім своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення після дослідження всіх доказів по справі, не свідчить про його щире каяття, а є спробою пом`якшити відповідальність за вчинене правопорушення. На користь цього висновку також свідчить стійка позиція обвинуваченого протягом тривалого часу розгляду справи у суді, а також факт відмови ОСОБА_6 від затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При сукупності обставин скоєного кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого, суд приходить до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без його ізоляції від суспільства та вважає, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Доводи захисника ОСОБА_5 про існування підстав для застосування судом вимог ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, суд визнає безпідставними, недоведеними та необґрунтованими.

17 листопада 2022 року ОСОБА_6 було затримано відповідно до положень статті 208 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із триманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, особа засуджується до реального покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ухиленню від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слід залишити без змін.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 17 листопада 2022 року до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1