ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/549/24

Провадження № 1-кс/210/185/24

31 січня 2024 року

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000027 від 25.01.2024 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання.

У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Слідчий просить заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківського рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_2 емітованій в акціонерному товаристві «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» (код банку (МФО) 380526, код за ).

Виклад обставин та правова кваліфікація

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.01.2024 на інтернет платформі "ОЛХ" знайшов оголошення про продаж газової плити. Зателефонувавши продавцю на номер телефону НОМЕР_3 ОСОБА_5 домовився про купівлю газової плитки, після чого ОСОБА_5 прийшло повідомлення в месенджер "Вайбер" від продавця з номеру НОМЕР_4 , із зазначенням номеру банківської картки, на яку необхідно було надіслати грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_5 добровільно та самостійно, використовуючи мобільний застосунок «Приват24» переказав грошові кошти в сумі 2200 гривень зі своєї банківської картки на вказану у повідомленні банківську картку, а саме: НОМЕР_1 . Надалі продавець перестав виходити на зв`язок. Товар заявнику не надіслано, грошові кошти повернуті не були.

В ході досудового розслідування була допитаний потерпілий ОСОБА_5 , який вказав, що 15.01.2024 року в інтернет мережі, а саме на сайті «ОЛХ» знайшов оголошення про продаж газової плити «Bosch» за 2200 грн., та там був вказаний продавець, що він знаходиться в Миргороді та його мобільний номер НОМЕР_3 . Зателефонувавши за вказаним номером, слухавку взяв чоловік, який представився ОСОБА_6 . Під час розмови вони домовились, що чоловік на месенджер «Вайбер» надішле потерпілому номер банківської картки, куди потрібно перевести грошові кошти, та після цього, чоловік «Новою поштою» вишле потерпілому газову плиту. Пізніше потерпілий отримав повідомлення на месенджер «Вайбер» з номеру НОМЕР_4 , де був зазначений номер банківської карки НОМЕР_1 ОСОБА_7 . В цей же день, потерпілий за допомогою онлайн додатку «Приват24» зі своєї банківської картки НОМЕР_5 перевів грошові кошти в сумі 2200 грн. на банківську картку НОМЕР_1 . В цей же день потерпілий зателефонував ОСОБА_8 спитати, чи відправив він товар, на що останній повідомив, що в нього не вийшло та він відправить завтра. На наступний день, чоловік знову повідомив, що відправить завтра. 17.01.2023 року в нього телефон вже був вимкнений. Потерпілий гадав, що в нього можливо якісь проблеми зі зв`язком, бо він періодично заходив у «Вайбер», та що він відправить товар, через те не звертався до поліції.Вже 24.01.2024 року потерпілий зрозумів, що його надурили, ніхто товар не відправить, та він звернувся до поліції. Самого оголошення на сайті «ОЛХ» вже не було на другий день.

28.01.2024 постановою дізнавача визнане в якості речових доказів, по кримінальному провадженню №0000027 від 25.01.2024, вказане майно, а саме кошти в безготівковій формі, в розмірі 2200 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перераховані на банківський рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код банку (МФО) 334851, код за , юридична адреса: Україна, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти розміщені на картці НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код банку (МФО) 334851, код за , юридична адреса: Україна, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Дізнавач зазначає, що ненакладення арешту та встановлення заборони розпоряджання вказаними грошовими коштами на банківському рахунку може призвести до їх відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Враховуючи викладене, в даному випадку вбачається доцільним прийняти заходи, направлені на запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищеозначеного об`єкту нерухомого майна шляхом накладення на нього арешту, оскільки він є речовим доказом.

Позиції сторін

Дізнавач та прокурор, кожен окремо, надали до суду клопотання про розгляд клопотання у їх відсутність, просять задовольнити клопотання та накласти арешт.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не прибула, причини своєї неявки не повідомила, враховуючи встановленні строки розгляду такого клопотання та керуючись положеннями ст. 172 КПК України, розгляд клопотання здійснювався за її відсутності.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

При цьому, згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя має встановити:

1) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

2) таке майно, відноситься до виду майна, на яке можна накладати арешт та перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати арешт;

3) таке майно відповідає ознакам речовим доказом;

4) за допомогою арешту можливо досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

5) наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.

Як зазначалося вище, арешт з метою збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Слідчим суддею встановлено, що майно грошові кошти в розмірі 2200 грн, відносно яких вирішується питання про їх арешт в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000027 від 25.01.2024, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження даних речових доказів.

Обмежень чи заборон щодо накладення на таке майно арешту слідчим суддею не встановлено. З огляду зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне майно може бути арештоване з метою, вказаною у клопотанні.

Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З досліджених матеріалів долучених до клопотання, наявні достатні підстави вважати, що грошові кошти в сумі 2200 гривень, що знаходяться на банківській картці НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є грошовими коштами, одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У зв`язку із наявністю ризику вчинення дій, спрямованих на приховування, перетворення грошових коштів, то необхідність арешту такого майна обґрунтовується запобіганням можливості здійснити їх приховування, знищення, перетворення.

Отже існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що Грошові кошти отримані незаконним шляхом, з огляду на існування ризику щодо можливості приховування, знищення, перетворення грошових коштів та необхідність забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення Кримінального провадження як арешт грошових коштів відповідає принципу розумності, є співрозмірним завданням кримінального провадження у відповідності до положень ст. 2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Що стосується вимоги клопотання про накладення арешту на майно, що має статус речового доказу банківського рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», то в цій частині клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до постанови про визнання речей та/або документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів дізнання від 28 січня 2024 року дізнавач визнав грошові кошти в розмірі 2200 грн, які належать потерпілому ОСОБА_5 та перераховані на відповідний банківський рахунок речовим доказом у кримінальному провадженні №0000027 від 25.01.2024.

Тобто статус речового доказу у даному кримінальному провадженні мають грошові кошти в сумі 2200 грн, а ні як не банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 і відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Платіжна картка - це персоніфікований платіжний інструмент, що надає клієнту можливість здійснення безготівкових платежів за куплені товари чи надані послуги і при необхідності отримувати чи поповнювати готівковими коштами поточний картковий рахунок.

З огляду на відповідне визначення, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , що відкрита в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Відтак, вищезазначена вимога Клопотання є необґрунтованою, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню лише шляхом встановлення заборони видаткових операцій на грошові кошти в сумі 2200 грн, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , що відкрита в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»

Відповідно до статті 174 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000027 від 25.01.2024 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом встановлення заборони видаткових операцій на грошові кошти в сумі 2200 (дві тисячі двісті) гривень, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код банку (МФО) 334851, код за , юридична адреса: Україна, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код банку (МФО) 334851, код за , юридична адреса: Україна, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1