У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2023 Справа №607/24794/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого групи слідчих - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене із заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000686 від 09 листопада 2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.194, ч.4 ст.189 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, гр. України, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2023 року старший слідчий групи слідчих - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №№0000686 від 09 листопада 2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.194, ч.4 ст.189 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2023 року, більш точного часу та дати на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , який достовірно знав, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», прийняв рішення про особисте збагачення шляхом протиправного заволодіння майном свого знайомого ОСОБА_9 , а саме вимаганням в останнього грошових коштів.

Також, ОСОБА_10 знаючи про те, що ОСОБА_11 добровільно вказані кошти не надасть, оскільки жодних боргових зобов`язань між ними не існувало, прийняв рішення про те, що для досягнення його злочинної мети необхідно здійснити погрозу вбивством ОСОБА_12 та пошкодити майно його родичів шляхом вибуху, з метою спонукання останнього до виконання незаконної вимоги щодо передачі грошових коштів в сумі 85 000 доларів США.

Так, 09.11.2023 близько 03.00 год. ОСОБА_10 , з метою подальшого сприйняття ОСОБА_13 погрози вбивством за реальність, та дійсність реалізації цієї погрози у разі не виконання майбутньої вимоги, щодо передачі грошових коштів, перебуваючи біля подвір`я де проживає останній, а саме у АДРЕСА_2 , маючи невстановлений досудовим розслідуванням вибуховий пристрій, встановив його на асфальтне покриття, який в подальшому близько 03.15 год. від приведення його в дію не керованим способом вибухнув.

Продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на вимагання грошових коштів в ОСОБА_14 , 09.11.2023 близько 03.23 год., ОСОБА_10 , для забезпечення виконання ОСОБА_13 , майбутньої незаконної вимоги щодо передачі йому грошових коштів в сумі 85 000 доларів США, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_2 , який належить дружині сина ОСОБА_9 - ОСОБА_15 та використовуючи саморобний вибуховий пристрій, який містить у своєму складі вибухову речовину - тротил (тринітротолуол) встановив його на капот даного транспортного засобу та шляхом встановлення певного часу детонації привів його в дію.

В подальшому, 09.11.2023 близько 03.40 год. встановлений ОСОБА_16 саморобний вибуховий пристрій вибухнув, в результаті чого пошкодив автомобіль марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_2 , чим спричинив ОСОБА_15 матеріальну шкоду у сумі 101 782, 23 гривень.

Надалі, ОСОБА_10 усвідомлюючи, що реалізувати свій злочинний умисел спрямований на вимагання грошових коштів в ОСОБА_14 з погрозою вбивством самостійно не змозі, у другій декаді листопада 2023 року, точної дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено, до вказаної злочинної діяльності залучив ОСОБА_4 та вступив з ним у змову спрямовану на реалізацію злочинного умислу щодо вимагання грошових коштів в ОСОБА_14 з погрозою вбивством останнього.

Після цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_16 , з метою конспірації та недопущення викриття їх спільної злочинної діяльності правоохоронними органами, зокрема для вимоги ОСОБА_9 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 85 000 доларів США з погрозою вбивством у разі не виконання вимог, 02.12.2023 близько 14.00 год. у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, неподалік будинку № 8, придбав сім-картку оператора стільникового зв`язку НОМЕР_3 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вимагання грошових коштів, 07.12.2023 о 19.45 год. ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , з метою протиправного заволодіння майном ОСОБА_14 , використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора стільникового зв`язку за номером НОМЕР_3 , за допомогою месенджера «Viber» надіслав смс-повідомлення у якому погрожуючи подальшим вбивством ОСОБА_14 висунув вимогу останньому щодо передачі їм грошових коштів у сумі 85 000 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України становить 3 118 701 гривень.

18 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесяти діб, без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та вважає, що у зв`язку із недоведенням стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутні підстави застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, про що подав слідчому судді своє письмове заперечення. Крім цього, вважає, що підозру, яку повідомлену органом досудового розслідування ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України вважає необґрунтовану, не підтверджену відповідними доказами. Також зазначив, що підозрюваний з`являвся на усі виклики слідчого у даному кримінальному провадженні, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, а тому відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу. Крім цього, просить врахувати, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, а також він піклується про свою дружину, яка є особою з інвалідністю 3 групи.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000686 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 189 КК України.

18 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Зокрема, такими доказами є, інформація, що міститься у: витязі з ЄРДР №0000686 від 09.11.2023 року; протоколах оглядів місця події за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , від 09.11.2023; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_15 ; протоколах допиту свідка ОСОБА_11 ; ОСОБА_17 ОСОБА_18 ; висновках експертів № СЕ-19/120-23/12060-ФХВР від 22.11.2023, № СЕ-19/120-23/12061 -ФХВР від 22.11.2023, № СЕ-19/114-23/22628-БД від 29.11.2023, № СЕ-19/114-23/23915-БД від 07.12.2023, № СЕ-19/120-23/13067 - ВТХ від 13.12.2023; протоколах про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій - негласне отримання зразків необхідних для порівняльного дослідження відносно ОСОБА_19 ; протоколі про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо,- відеоконтроль особи ОСОБА_20 ; протоколі про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій - спостереження за особою ОСОБА_21 ; протоколі обшуку приміщення будинку АДРЕСА_1 ; протоколі обшуку автомобіля марки «Кіа Magentis» н.з. НОМЕР_4 ; протоколі огляду мобільного телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколі обшуку за адресою АДРЕСА_4 .

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_22 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_21 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_20 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_21 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_21 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні є те, що на даний час органом досудового розслідування проведено лише ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Наявні дані кримінального провадження вказують на те, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення інших кримінальних правопорушень, а також до вказаного злочину можуть бути причетні окрім ОСОБА_4 й інші особи, які на даний час не встановлено та про яких може бути відомо підозрюваному. Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні оскільки йому відомі вказані особи, знає де вони проживають, а відтак останній як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду а також його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім цього, на даний час, досудове розслідування триває, та органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення місця знаходження та вилучення речових доказів, насамперед вибухових речовин, вибухових пристроїв, сім- карток із мобільними телефонами з яких здійснювались погрози потерпілим. Однак, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, речових доказів, насамперед ті, які залишаються не відшуканими на даний час та, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст. 2 КПК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 знаючи особу ОСОБА_19 може вливати на нього з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь тощо, чим перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити у цій частині і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що заперечення сторони захисту про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу не заслуговує на увагу, відтак клопотання слідчого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого групи слідчих - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене із заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000686 від 09 листопада 2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.194, ч.4 ст.189 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09 лютого 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заставу в розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 456 280 (чотириста п`ятдесят шість тисяч двісті вісімдесят) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу - застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №0000686 від 09 листопада 2023 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2023 року.

У випадку внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти та покласти на нього обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі потерпілими, свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю

Роз`яснити підозрюваному, що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 09 лютого 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору негайно після її оголошення та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1