ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/539/24 Справа № 204/6505/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року, про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування ст. 72 КК України.

Мотивуючи постановлене рішення, суд вказав, вироком вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року, який набрав чинності 31.01.2020 засудженому було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування показання за період з 05.08.2014 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а наступне перебування його в слідчому ізоляторі до попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженню, не відноситься, а відтак і підстав для зарахування вказаного строку на підставі 72 КК України у строк відбування покарання засудженому не має.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги засуджений посилається на незаконність рішення суду, через упередженість складу суду щодо нього та безпідставну відмову в задоволенні заяви про відвід, оскільки цей склад суду приймав участь у розгляді аналогічного клопотання із постановленням ухвали. В той же час засуджений вказує що судом було порушено його право на справедливий суд та на захист, через недослідження документів наявних у представника установи на підтвердження його доводів викладених у клопотанні.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд першої інстанції, з посиланням на Закон України «Про попереднє ув`язнення», мотивував своє рішення тим, що перебування засудженого ОСОБА_7 в ДУ ДУВП 4 після набрання вироком законної сили з 31.01.2020 не є попереднім ув`язненням, і не може бути зараховано за правилами ст. 72 КК України, і з таким висновком погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296 ,ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим вироком йому зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили,

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 змінено. ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296 ,ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року залишено без змін.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 532 КПК України вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2019 набрав законної сили 31 січня 2020 року.

Таким чином, починаючи з 01 лютого 2020 року, засуджений у цьому кримінальному провадженні не перебував у попередньому ув`язненні, а тому строк перебування ОСОБА_7 в ДУ ДУВП 4 після набрання вироком законної сили, не підлягає зарахуванню у строк покарання саме як строк попереднього ув`язнення.

Аналогічного висновку дійшов і ККС ВС у постанові від 20 червня 2023 року (справа №585/1/18, провадження № 51-3254км19).

Посилання засудженого на розгляд його клопотання незаконним складом суду, порушенням вимог ст. 75, 76 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою суду від 14.11.2023 у задоволенні його заяви про відвід колегії суддів було відмовлено, через відсутність підстав, передбачених законодавством України, й зміст якої фактично зводиться до незгоди засудженого з раніше прийнятими судовими рішеннями суддею ОСОБА_1 та судді ОСОБА_9 при розгляді клопотань ОСОБА_7 за іншими підставами, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження засудженого про порушення його права на захист, через не дослідження документів наявних у представника установи виконання покарань на підтвердження заявлених засудженим доводів у суді першої інстанції також не заслуговують на увагу, оскільки як видно з матеріалів справи, для розгляду клопотання засудженого судом було витребувано та в судовому засіданні досліджено особову справу ОСОБА_7 , на підставі чого суд дійшов висновків про відмову у задоволенні клопотання засудженого.

Інших істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення апеляційний судом не встановлено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року, про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному скарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4