Провадження № 1-кс/359/150/2024
Справа № 359/361/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2024 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль з технічною фіксацією клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000280, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2024 року підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бориспіль Київської області, громадянину України, українцю, не одруженому, зі слів маючому на утриманні неповнолітню дитину, не працюючому, освіта середня, не судимому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , ускоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України-

в с т а н о в и в:

Слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 , за згодою прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся із зазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_4 захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Під час слідства встановлено, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, востаннє - указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 451/2023 від 16.11.2023 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 16.11.2023 року строком на 90 діб.

Так, 12.01.2024 року, близько 02 год. 50 хв., ОСОБА_4 перебував у приватному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_8 та іншими особами вживав алкогольні напої. У цей час ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що напередодні ОСОБА_8 отримав заробітну плату та при собі має грошові кошти, вирішив незаконно заволодіти належними потерпілому ОСОБА_8 грошима.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно та протиправно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння грошовими коштами наніс один удар рукою у ділянку голови ОСОБА_8 , від чого останній впав на підлогу та втратив свідомість. Далі, ОСОБА_4 продовжив наносити ОСОБА_8 , який перебував без свідомості, удари по голові скляною пляшкою. Коли скляна пляшка розбилася, то ОСОБА_4 взяв ніж та наніс ОСОБА_8 один удар в область правої лопатки. Далі, ОСОБА_4 почав наносити удари по голові ОСОБА_8 пластиковим ящиком. Коли потерпілий ОСОБА_8 прийшов до свідомості, ОСОБА_4 почав вимагати у останнього віддати йому грошові кошти. ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 дістав з кишені своїх штанів грошові кошти у сумі 4500 гривень та передав ОСОБА_4 , які останній поклав до внутрішньої кишені куртки, в якому він був одягнений. Потім ОСОБА_4 сів на диван та наніс ще декілька ударів ногами потерпілому ОСОБА_8 в область голови.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужими грошовими коштами, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілому завдано майнової шкоди на суму 4500 гривень.

12.01.2024 року було складено та вручено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Підставою звернення до слідчого судді з даним клопотанням є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

- існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, а тому з метою уникнення покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- існують ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень. Оскільки інкримінований ОСОБА_4 злочин було вчинено із застосуванням насильства, останній може здійснювати на свідків вплив, шляхом залякування, погроз, тощо. Допитані у провадженні свідки є важливими для досудового розслідування та встановлення істини у кримінальному провадженні, а підозрюваному відоме їх місце роботи (проживання), тому ним може бути здійснений тиск на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Є підстави вважати, що ОСОБА_4 після повідомлення йому про підозру у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, розуміючи що його дії викриті, може вчинити незаконний вплив у виді погроз фізичної розправи, психологічного маніпулювання, шантажу або грошової винагороди стосовно осіб, які є свідками вчинення ним кримінального правопорушення. Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, підозрюваному відоме місце мешкання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які надали викривальні покази відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що останній вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі, та фактично такий запобіжний захід не зможе запобігти встановленим в ході досудового розслідування ризикам.

До підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те що, вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте, з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б виступати в якості поручителя відсутні.

Також, до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що така міра обмеження особистої свободи буде абсолютно не дієвою, зважаючи на обставини кримінального правопорушення та встановлені і обґрунтовані у даному клопотанні ризики.

Виходячи з вище викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст.184 КПК України, орган досудового розслідування вважає за доведене під час досудового розслідування те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, та є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий вважає, що підстави для визначення слідчим суддею у даному випадку розміру застави відсутні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 застосував фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_8 під час вчинення розбою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, просив застосувати відносно підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а саме домашній арешт.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання не заперечував.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що слідчим відділом Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000280 від 12.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

12.01.2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.01.2024 року, близько 02 год. 50 хв., ОСОБА_4 перебував у приватному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_8 та іншими особами вживав алкогольні напої. У цей час ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що напередодні ОСОБА_8 отримав заробітну плату та при собі має грошові кошти, вирішив незаконно заволодіти належними потерпілому ОСОБА_8 грошима.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно та протиправно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння грошовими коштами наніс один удар рукою у ділянку голови ОСОБА_8 , від чого останній впав на підлогу та втратив свідомість. Далі, ОСОБА_4 продовжив наносити ОСОБА_8 , який перебував без свідомості, удари по голові скляною пляшкою. Коли скляна пляшка розбилася, то ОСОБА_4 взяв ніж та наніс ОСОБА_8 один удар в область правої лопатки. Далі, ОСОБА_4 почав наносити удари по голові ОСОБА_8 пластиковим ящиком. Коли потерпілий ОСОБА_8 прийшов до свідомості, ОСОБА_4 почав вимагати у останнього віддати йому грошові кошти. ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 дістав з кишені своїх штанів грошові кошти у сумі 4500 гривень та передав ОСОБА_4 , які останній поклав до внутрішньої кишені куртки, в якому він був одягнений. Потім ОСОБА_4 сів на диван та наніс ще декілька ударів ногами потерпілому ОСОБА_8 в область голови.

Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.01.2024 року від ОСОБА_8 про напад та незаконне заволодіння грошовими коштами за адресою: АДРЕСА_2 ; показаннями потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких встановлено, що 12.01.2024 року близько 02 год. 50 хв, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , наніс тілесні ушкодження потерпілому та відкрито заволодів його грошовими коштами у сумі 4500 гривень; показаннями свідка ОСОБА_9 , згідно яких встановлено, що 12.01.2024 року близько 02 год. 50 хв, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 та відкрито заволодів його грошовими коштами; показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 12.01.2024 року близько 02 год. 50 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 та відкрито заволодів його грошовими коштами; протоколом огляду від 12.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: змиви слідів РБК на підлозі та тумбочці, куртка, дві кофти, майка та рюкзак, зі слідами РБК; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.01.2024 року, під час якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 4500 гривень зі слідами РБК, які він відібрав у ОСОБА_8 , куртку чорного кольору, кофту темного кольору, майку синього кольору, спортивні штани темного кольору та чоловічі кросівки темного кольору 43-го розміру зі слідами РБК; протоколом слідчого експерименту від 12.01.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 підтвердив свої свідчення та відтворив механізм скоєння злочину ОСОБА_4 ; протоколом огляду місця події від 12.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: ніж, та змиви леза вказаного ножу.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше правопорушення кримінальне правопорушення.

У ч.1 ст. 178 цього Кодексу закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам переховуванням від органів досудового розслідування та суду.

Так, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який є умисними, за санкцією якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_4 ні де офіційно не працює, корисно-суспільною працею не займається, що свідчить про відсутність постійного джерела прибутку. Ці обставини в сукупності, обґрунтовано переконують слідчого суддю у великій вірогідності існування ризику переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнути відповідальності за вчинене, у разі визнання його винуватим.

На підставі вище викладеного та враховуючи дані про особу підозрюваного, його поведінку після вчинення злочину, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, та усвідомлення підозрюваного в тому, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, само по собі може спонукати сховатись від органів досудового розслідування, суду та впливати на потерпілого і свідків.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя виходить не тільки з конкретних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , та тяжкості покарання, яке йому загрожує, а й з відсутності у останнього вагомих стримуючих факторів, які б могли свідчити, що вони переважають незворотність понесення покарання за вчинений злочин, у зв`язку з чим вважає, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні органу досудового розслідування.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ("Панченко проти Росії"). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ("Бекчиєв проти Молдови").

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, вірогідність настання якого є досить високою. Зокрема про наявність таких ризиків свідчить поведінка підозрюваного, яка мала місце під час вчинення кримінального правопорушення.

Наведене вище свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дані, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надані.

Встановлено, що запобігання наведених вище ризиків становить суспільні інтереси, які полягають в забезпеченні правопорядку, відновленні порушених прав і свобод особи, зокрема потерпілого, та відправлення кримінального судочинства. Ці інтереси мають превалююче значення та виправдовують обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, відсутність соціальних зв`язків, постійного місця роботи, обставини вчинення злочину, та інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.

З огляду на ці обставини слідчий суддя вважає допустимим обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Встановлено, що ОСОБА_4 застосував фізичне насильство до потерпілого під час вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. З огляду на цю обставину слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-187, 192-196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, терміном 60 днів та утримувати його у Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 о 13 год. 42 хв. 12.01.2024 року.

Ухвала слідчого судді діє протягом шістдесяти днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 13 год. 42 хв. 11.03.2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 17.01.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1