Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1003/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 181 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

встановила:

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2023 року було задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю із забороною залишати житло у нічний час з 22-00 год. до 06-00 год. ранку за адресою АДРЕСА_1 до 01.12.2023 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні, зокрема, особливо тяжкого злочину, заявлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України продовжує існувати, по справі не допитано обвинуваченого та більшість свідків, не досліджено письмових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки передбачені п.1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_6 немає наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що проживає разом зі своєю сім`єю та утримує особу похилого віку, а також через обмеження виїзду за кордон у зв`язку з військовим станом та відсутністю закордонного паспорта.

Вказує, що ризики незаконного впливу на свідків також не знаходять свого підтвердження, оскільки троє свідків в судовому засіданні вказували про те, що обвинувачений ніяким чином на них не впливав.

Просить врахувати дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має сім`ю та неповнолітню доньку, має на утриманні особу похилого віку 1941 року народження, постійне місце проживання, тривалий час працює в місцевій гімназії, за місцем проживання характеризується позитивно, а також те, що стан здоров`я обвинуваченого погіршився.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 02 жовтня 2023 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати й виправдовують продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.155 КК України, одне з яких (ч. 4 ст. 152 КК України) відповідно до ч.5 ст.12 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавленням волі від 10 до 15 років, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Суд продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у нічний час, на думку колегії суддів, врахував усі обставини на які посилається сторона захисту

Таким чином, на переконання колегії суддів вказані обставини в сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , в разі засудження, обставин та характеру кримінального правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується, вказує на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Зазначене судове рішення не перешкоджає стороні захисту, в подальшому порушувати перед судом питання про зміну запобіжного заходу, в тому числі і зменшення обсягу обов`язків, які покладені на обвинуваченого судом, передбачені ч.5 ст. 194 КПК, в порядку ст. 201 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 181 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: