Справа № 359/9509/23
Провадження № 1-кп/359/671/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001926, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , -

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 скоїв умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо співмешканки ОСОБА_5 за наступних обставин.

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до моральних страждань останньої та негативно впливає на її психологічне здоров`я, також погіршення якості її життя, що виразилось у певній проблематизації її життя і наповнило його стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями, у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

Так, 19.02.2023 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою та удару по обличчю, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, 03.06.2023 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, повторно вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , домашнє насилля, а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у виставлені її речей за межі квартири та намаганні вигнати із місця проживання, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також, 19.06.2023 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, повторно вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насилля, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в їх адресу нецензурною лайкою, та погроз фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Незважаючи на адміністративні стягнення, ОСОБА_4 своєї поведінки не змінив, належних висновків для себе не зробив та систематично продовжує вчиняти домашнє насильство. Так, 06.08.2023 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Під час сварки, із ОСОБА_5 на грунті раптової неприязні, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, почав висловлювати в її бік нецензурною лайки, принижати людську честь та гідність, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю останньої, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_5 систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта, згідно якого «Домашнє насильства з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 призвело до виникнення негативних змін у її психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню. Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 спричинило їй психологічні (моральні) страждання. Психологічні страждання, які маються у ОСОБА_5 внаслідок вчиненого домашнього насильства з боку її співмешканця ОСОБА_4 , є психологічною домінантою у свідомості ОСОБА_5 . Стабілізація психоемоційного стану ОСОБА_5 можлива після усунення причин, які спричиняють негативні зміни в її психоемоційному стані. a саме, домашнього насильства з боку її співмешканця ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у домашньому насильстві відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження фактичні обставини вчиненого не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, часу та місця вчинення, способу скоєння та мотивів, завдання потерпілій психологічних (моральних) страждань, тощо).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати, зазначив, що він примирився зі співмешканкою, змінив відношення до сімейних стосунків, та зробив для себе висновки. Потерпіла з цього приводу підтримала обвинуваченого щодо наявності між ними примирення та зазначила, що вони продовжують проживати однією сім`єю, та відповідних дій з боку обвинуваченого більше не здійснювалось.

Обвинувачений суду повідомив, що він тривалий час дійсно поводив себе відносно своєї співмешканки неадекватно та агресивно, що було пов`язано із складними сімейними відносинами в родині, відсутністю у нього достатнього розміру матеріального забезпечення та доходу, непорозуміння щодо спільного сімейного життя, внаслідок чого він не міг стримувати себе та проявляв насильство фізичного та психологічного характеру відносно ОСОБА_5 . За указані дії на протязі року обвинувачений притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафів. Постанови судів з цього приводу він не оспорював, оскільки встановлені обставини та факти вчинення адміністративних правопорушень мали місце.

В подальшому ОСОБА_4 в серпні 2023 року знову вчинив сварку зі своєю співмешканкою, застосовуючи нецензурну лайку та погрози застосуванням фізичної сили, внаслідок чого дійсно вчинив відносно неї домашнє насильство.

Повідомив суду, що своє ставлення до потерпілої ОСОБА_5 він змінив і намагається виправитись, що підтвердила потерпіла під час судового розгляду.

Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, про наявність речових доказів, процесуальних витрат, тощо.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаної статті кримінального закону.

Кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.

Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, та засудження останнього з призначенням покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону та врахуванням положень ст. 65-72, 91-1 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відношення потерпілої у цьому зв`язку, тому суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ст. 126-1 України, з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Так, санкцією ст. 126-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до двох років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим нетяжкого злочину.

Обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 - є щире каяття та сприяння досудовому розслідуванню.

Обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання судом не встановлено. На думку суду, слід виключити таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій, оскільки відсутні будь-які докази які б підтверджували вчинення ОСОБА_4 указаних кримінальних правопорушень саме з використанням умов воєнного стану.

Обвинувачений за місцем свого проживання характеризувався позитивно, громадський порядок не порушує, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, за допомогою до них не звертався, офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід, має постійне місце проживання. ОСОБА_4 перебуває на обліку в Бориспільському РУП ГУ НП в Київській області, як особа, яка вчиняє домашнє насильство.

Обвинувачений не є інвалідом та не є військовослужбовцем.

Указані обставини потребують врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним. Також судом враховується позиція потерпілої, яка є співмешканкою обвинуваченого, яка просила не застосовувати до обвинуваченого покарання, зважаючи на зміну відношення останнього, вибачення його та примирення, що сталось в ході досудового розслідування.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 можливе покарання за санкцією кримінального закону у виді громадських робіт.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

В той же час, у відповідності до стаття 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

З урахуванням зазначеного, у відповідності до ст. 91-1 КК України, зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, та перебуває на обліку як особа, яка вчиняє домашнє насильство, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми терміном на три місяці.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого та особу ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні не встановлені. Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого обирався у вигляді особистого зобов`язання, проте підстав для його продовження до набрання вироком суду законної сили судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 174, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 65-69, 91-1, ст. 126-1 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

У відповідності до ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми терміном на 3 (три) місяці.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1