Справа № 162/401/21
Провадження № 1-кп/162/29/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Любешів, жителя АДРЕСА_1 , з професійною технічною освітою, непрацюючого, одруженого, має п`ятеро дітей, раніше неодноразово судимого, зокрема:

1) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2023 за ст. 146 ч.2, 152 ч.3, 263 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років, який ухвалою Волинського апеляційного суду від 27.11.2023 змінено в частині зарахування в строк відбуття покарання обвинуваченому терміну його попереднього ув`язнення. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015) постановлено зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 термін перебування під вартою, за період з 28.06.2016 по 28.11.2017 включно, з 10.09.2021 по 11.09.2021 включно та з 11.10.2021 по 27.11.2023 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі В решті даний вирок суду - залишено без змін;

2) вироком Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 16.11.2023 за ч.3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

перекладачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 приблизно о 02 годині 21 травня 2021 року, діючи умисно та переслідуючи корисливу зацікавленість, з метою викрадення чужого майна проник на огороджену територію домогосподарства по АДРЕСА_1 , де шляхом відкриття дерев`яного вікна, проник у будинок ОСОБА_11 , звідки через вікно виніс належний ОСОБА_7 бензотример «Morkle Garten MG 5200» вартістю 2047,42 гривень, який переніс та поклав на землю поруч з гаражним приміщенням вказаного домогосподарства. З метою пошуку та викрадення іншого майна шляхом демонтування скла у віконній рамі ОСОБА_4 проник у згадане гаражне приміщення за вищевказаною адресою, однак у подальшому був затриманий працівниками поліції і у зв`язку з чим не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Окрім цього, ОСОБА_4 приблизно о 02 годині 40 хвилин 21 травня 2021 року, перебуваючи у гаражному приміщенні ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , під час затримання оперуповноваженими працівниками Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , начальником відділення поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_14 , заступником начальника відділення поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_15 за вчинення кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло, усвідомлюючи, що зазначені працівники поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, висловив погрозу позбавлення життя вказаних працівників поліції шляхом підриву їх гранатою, при цьому повідомив, що має при собі гранати, одна з яких знаходиться у сумці біля викраденого бензотримера. Працівники поліції сприйняли такі погрози як реальні, оскільки виявили у згаданій сумці пристрій, ззовні схожий на гранату «Ф-1», тому залишили територію зазначеного домогосподарства, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 345 КК України, тобто: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення; погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Ухвалюючи рішення у межах даного провадження, суд виходить із вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, вважає, що дане кримінальне провадження повністю сфальсифіковане щодо нього, тому його необхідно виправдати у пред`явленому обвинуваченні. Не заперечував, що він вночі 21.05.2021 перебував на території домогосподарства ОСОБА_16 , яка проживає з ним по сусідству, однак наміру таємно викласти бензотример чи інше майно потерпілої, шляхом проникнення у житло чи приміщення, він не мав, а також погрозу вбивством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків не висловлював. Заперечив належність йому рюкзака з муляжем гранати та іншими речами, які було виявлено на місці події. Пояснив, що у травні 2021 року в нього були конфлікти з Рівненськими бандитами (будь-які деталі з цього приводу відмовився повідомляти суду), однак повідомив, що жодних заяв по даному факту він до правоохоронних органів не подавав. На той час він перебував у розшуку в Луцькому суді та вернувся до себе додому в будинок у АДРЕСА_1 та ліг спати. Вночі 21.05.2021 він почув шум, ворота шуміли, хтось їх намагався відкрити, та появилась драбина на балкон 2 поверху його будинку, тому він злякався та близько 00 годин вибіг на вулицю в тапочках та побачив, що до нього наближаються невідомі особи, оточують його з різних сторін. Під`їхала машина Фольксваген з вимкнутими фарами, тому він забіг у гараж ОСОБА_16 , двері якого були відчинені, та закрився зсередини, оскільки переживав за своє життя та здоров`я. Там виліз на горище. Невідомі особи вимагали виходити. При цьому вони не відрекомендовувались поліцейськими, не були у формі працівників поліції. Натомість він повідомив, що вийде тільки тоді, коли приїде поліція, оскільки цих осіб сприймав як бандитів, бо вони були в цивільному одязі. Перебуваючи на горищі гаража (всього він там перебував, напевне, 2 години), він сперся на шифер, який з`їхав та впав, бо був, очевидно, погано закріплений. Вже пізніше він впізнав поліцейського на прізвисько ОСОБА_17 ( ОСОБА_15 ), однак він йому не довіряв, оскільки уже мав з ним конфлікти у інших кримінальних справах. Крім цього, Карась погрожував йому, що застрелить. Також він впізнав начальника поліції ОСОБА_14 . Як приїхали патрульні автомобілі з проблисковими маячками, він переконався, що перед ним дійсно працівники поліції, лише тоді він погодився здатися. Працівники поліції підійшли до вікна гаража та запропонували йому виставити руки, що він і зробив, а вони, надягнувши на руки кайданки, витягнули його через вікно гаража. Свої тапочки він згубив в гаражі. Чому вони не були виявлені під час огляду місця події пояснити не може. Після затримання його вдарив в груди якийсь працівник поліції, хто саме сказати не може, прізвища його не знає, але точно даний поліцейський не допитувався в судовому засіданні. Більше його ніхто не бив, незаконних методів слідства не застосовував. Додатково зазначив, що працівники поліції на місці події здійснювали відеозйомку, яку так і не долучили до матеріалів провадження. Це свідчить про те, що бензотример, а також рюкзак з муляжем гранати принесли самі працівники поліції та підкинули його до гаража ОСОБА_16 . На місці події були пожежний автомобіль і автомобіль швидкої допомоги. Згодом обвинуваченого відвезли у Любешівське відділення поліції, де він перебував босим. Поліцейський ОСОБА_12 приніс йому кросівки чорного кольору, запропонував йому взутися. Кросівки ОСОБА_4 були замалі, однак ОСОБА_12 повідомив, що у Камені-Каширському дасть інші. З розмов поліцейських він зрозумів, що це взуття хтось приніс. Начальник Любешівського відділення поліції ОСОБА_14 також давав йому попити води зі скляної банки, де могли залишитись його відбитки пальців рук. У відділі поліції у Камені-Каширському привели понятих, щоб ті його лише побачили. На місці події на території домогосподарства ОСОБА_16 хоч здійснювалась відеозйомка, однак вона не долучена до матеріалів кримінального провадження. Потерпілу ОСОБА_7 не вважає належною потерпілою, оскільки домогосподарство їй не належить, і докази про те, що їй належить бензотример, відсутні. Звернув увагу, що з ОСОБА_7 обвинувачений був у нормальних сусідських відносинах, хоча й мав з нею невеликі побутові конфлікти, які між ними були вирішені. Він їй повністю відшкодував завдану моральну шкоду, а також матеріальну за пошкоджений шифер (1 одиниця), всього у розмірі 5000 грн. Вона не має до нього жодних претензій. Також просить врахувати, що він вже тривалий час перебуває під вартою, фактично поніс покарання за скоєне, бажає перебувати на волі, створити нову сім`ю, має на утриманні дітей, не є суспільно небезпечною особою.

Не зважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 345 КК України, стверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні надала показання, що вона проживає в с.Зарудчі та є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_4 , з яким у неї нормальні відносини. У травні 2021 року близько 2 години ночі їй постукали в двері поліцейські та повідомили, що в її гаражі знаходиться ОСОБА_4 . Вона зразу на місце події не поїхала, це зробив її співмешканець ОСОБА_18 . Вона приїхала пізніше, десь через півгодини, може пізніше, ще була ніч. ОСОБА_4 там вже не було. Було дуже багато працівників правоохоронних органів. Її бензотример лежав біля гаража, а рюкзак обвинуваченого, де був муляж гранати, який вона пізніше побачила, як проводились слідчі дії - біля паркану. У старому будинку та в гаражі були вибиті шибки. Вона надала дозвіл працівникам поліції на своїй території проводити слідчі дії. Була свідком, як проводились слідчі дії, знімались відбитки пальців з бензотримера, з шибок в старому будинку та в гаражі з участю понятих. Проводилась відеозйомка. До проведення огляду у гараж та у старий будинок поліцейські нікого не пускали, здійснювали охорону домоволодіння, двері у гараж відкривав її цивільний чоловік, оскільки вони ззовні були закриті на ключ. Вона майже увесь час була присутня під час зазначеної слідчої дії, можливо, на кілька хвилин відлучалась по особистих потребах. Бачила, як речові докази поміщалися в сейф-пакет. Вона зверталась із заявою в правоохоронні органи в ту ніч щодо вчиненого кримінального правопорушення. Бензотример вона купувала за свої кошти. Він зберігався в старому будинку по АДРЕСА_2 , у великій кімнаті, на дивані. У даному будинку ніхто не проживає, він є постійно закритим, ключ від дверей є тільки в неї. Дозволу обвинуваченому проникати в даний будинок вона не давала. Двері в гаражі також були закриті. Дане домоволодіння по документах належить її бабусі ОСОБА_19 , однак остання є особою похилого віку (88 років), хворіє, вже не ходить, тому потерпіла здійснює догляд території, обробляє город, побудувала гараж, дуже багато часу там знаходиться, допомагає своїй бабусі. ОСОБА_18 пізніше повідомляв їй, що ОСОБА_4 в ту ніч погрожував працівникам поліції гранатою. Додатково зазначила, що її ніхто, зокрема й працівники поліції, не схиляв до давання неправдивих показань в суді, вона говорить лише правду. При призначенні покарання ОСОБА_4 потерпіла покладається на розсуд суду, зазначила, що той їй повністю відшкодував завдану шкоду в розмір 5000 грн.

Свідок потерпілої ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що близько 3 год ночі 21 травня 2021 року прибув на місце події в АДРЕСА_2 , щоб відкрити гараж. Коли він прибув, то побачив, що ОСОБА_4 був у гаражі, через вікно світив ліхтариком. Скрізь були працівники поліції, частина з яких була в бронежилетах та касках. Світили ліхтарями і працівники поліції, все було добре освітлено. Точно там був начальник поліції ОСОБА_14 та поліцейський ОСОБА_15 , з якими він знайомий. Був автомобіль швидкої допомоги. До гаража свідок не зміг підійти, бо ОСОБА_4 , перебуваючи на горищі гаража, повідомив, що у нього в руках одна граната, яку він зараз кине, а в рюкзаку ще є одна граната. Тому працівники поліції свідка відвели в сторону, де він у подальшому і знаходився. ОСОБА_4 вимагав, щоб йому відкрили двері гаража. Працівники поліції звертались до ОСОБА_4 , щоб той виходив, вони його звідси вже не випустять, він не втече. На думку свідка, обвинувачений усвідомлював, що перед ним знаходяться працівники поліції, оскільки звертався до поліцейського ОСОБА_15 , якого називав Карась, а також звертався до ОСОБА_14 , вже не пам`ятає як називав останнього. Було зрозуміло, що обвинувачений цих двох працівників поліції добре знає. На місці події були службові автомобілі працівників поліції. Під час перемовин з ОСОБА_4 , який погрожував всім працівникам поліції, що кине в них гранату, поліцейські, як він пригадує, напевне, перезарядили автомати, і ОСОБА_4 сказав, щоб не стріляли, він погоджується здатися. В подальшому обвинувачений вилазив через вікно гаража, йому допомогли в цьому працівники поліції. Всі почекали, поки приїде експерт ОСОБА_20 , а тоді вже почали відкривати гараж. У подальшому, коли розвиднилось, хтось повідомив, що лежить тример біля гаража, спитали, чи це їхній. Він спочатку не розібрався, але коли підійшов ближче, побачив, що це їх тример, який купувався за гроші його співмешканки ОСОБА_7 . Було видно, що шибка у вікні в старій хаті, де зберігався даний тример, була розбита. Був вибитий шифер на даху гаражу. Також був свідком, як на території домоволодіння виявили рюкзак, де був муляж гранати. Після затримання обвинуваченого та до проведення огляду місця події до рюкзака ніхто не підходив. Свідок це добре бачив. У ту ніч, ні в приміщення гаража, ні в приміщення старого будинку, до проведення слідчих дій та приїзду експерта також ніхто не заходив. У гараж заходив слідчий ОСОБА_21 , свідок його постійно бачив, як той був в гаражі десь хвилин 10 та проводив слідчі дії. Свідок категорично заперечив, що це йому належав муляж гранати, як про це заявляє обвинувачений в судовому засіданні.

Свідок обвинувачення ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що працював оперуповноваженим Камінь-Каширського районного відділу поліції. Брав участь у розшуку ОСОБА_4 . Приблизно о 01-02 годині у другій половині травня 2021 року, точно не пам`ятає, він разом з ОСОБА_12 відпрацьовували територію села Зарудчі та смт Любешів Камінь-Каширського району. Тоді ніч була доволі світла. Коли проходили повз будинок потерпілої, то почули шум. Свідок зупинився та помітив особу, що через вікно виносила якийсь предмет із старого будинку по АДРЕСА_2 . В подальшому вказана особа попрямувала до гаража потерпілої та поклала даний предмет перед вхідними дверима гаража. В цей момент свідок упізнав ОСОБА_4 , який почав обходити приміщення гаража. Біля паркану зі сторони домоволодіння ОСОБА_4 перебував його колега, оперативний працівник ОСОБА_12 , який йому повідомив, що ОСОБА_4 проник усередину з території власного домогосподарства через вікно в приміщення гаража. Свідок повідомив ОСОБА_14 про цю обставину, та що відбувається крадіжка. Згодом на місце подій приїхали ОСОБА_14 , ОСОБА_22 і ОСОБА_15 . Вони почали світити ліхтарями і звертались до ОСОБА_4 , щоб він виходив і здавався. Спочатку ОСОБА_4 мовчав, але потім почав говорити чи з ОСОБА_23 , чи з ОСОБА_24 , вже не пам`ятає. Плотніков добре знав, що перед ним працівники поліції. Оперативні працівники та інші працівники поліції, які були на місці події, знаходились на території по периметру в різних місцях. ОСОБА_4 почав вибивати шифер у гаражі кричати на російській мові, що в нього є одна граната з собою, інша знаходиться в рюкзаку, якщо не вірять, можуть переконатись. Якщо вони нікуди не підуть, то він кине гранату та взірве їх. Свідок ці погрози обвинуваченого розцінював реально як загрозу для свого життя та здоров`я, хоч ОСОБА_4 до нього особисто по прізвищу не звертався, тому відступив за кут гаража. Свідок був у цивільному одязі. Згодом обвинувачений здався. Вилазив через те саме вікно, через яке він проникав у даний гараж. Де знаходився рюкзак, свідок сказати не може. Чи проводилась відеозйомка на місці події точно не пам`ятає, вона б мала бути. В ту ніч телефонували й чоловіку потерпілої ОСОБА_25 , щоб той приїхав і відкрив гараж, який був закритий на навісний замок. ОСОБА_25 приїхав на місце події та бачив, що там відбувалось. Свідок залишив місце події, коли ОСОБА_4 вже був затриманий та приїхала слідчо-оперативна група.

Свідок обвинувачення ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що станом на травень 2021 року працював старшим оперуповноваженим Камінь-Каширського районного відділу поліції та разом з колегою ОСОБА_13 займались безпосереднім розшуком ОСОБА_4 . У них була оперативна інформація, що останній може з`явитись за місцем проживання. Вночі в другій половині травня 2021 року, точно дати не пам`ятає, вони знаходились біля будинку за місцем проживання обвинуваченого по АДРЕСА_1 та спостерігали за ним. У ту ніч опадів і туману не було, була хороша видимість. Згодом побачили, що хтось вийшов, переліз через паркан. Через деякий час почув хрускіт. Свідок побачив як ОСОБА_4 , перебуваючи уже на території господарства ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 , підійшов до гаража пошарпав двері, а потім через сітку переліз на територію свого домогосподарства, обійшов гараж з іншої сторони та підійшов до вікна. Свідок почув хрускіт битого скла. В цей момент він повідомив про це ОСОБА_13 , щоб той викликав підмогу, ОСОБА_14 та інших поліцейських. Свідок побачив як обвинувачений із території власного домоволодіння залазить у гараж ОСОБА_7 через вікно. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зрозуміли, що ОСОБА_4 знаходиться усередині гаража. Коли приїхав начальник поліції ОСОБА_14 з іншими поліцейськими ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , на місці події ОСОБА_4 повідомили про необхідність здатись поліції. ОСОБА_14 , напевне, телефонував на лінію 102, та повідомляв про ці обставини. Обвинувачений спочатку мовчав, але потім, коли впізнав по голосу ОСОБА_14 та ОСОБА_26 , між ними почалась полеміка. Найбільше ОСОБА_4 спілкувався з ОСОБА_15 , називав по прізвиську ОСОБА_17 . Його довго переконували, щоб він виходив з гаража. Обвинувачений казав, що не піде, підірве зараз усіх, рознесе все, при цьому сильно світив ліхтариком в обличчя працівників поліції, щоб вони не могли його роздивитися. Він мав дуже потужний ліхтар. Погрожував, що підірве гранатою тут усіх, при цьому конкретних прізвищ поліцейських не називав. Наголошував, що якщо йому не вірять, можуть оглянути його рюкзак, який знаходиться на території, там є ще одна граната. Хтось з поліцейських сказав, що дійсно щось є, давайте відходьте в сторону. Працівники поліції прийняли ці погрози реальними. Їм роздали бронежилети, вони трішки відійшли від приміщення гаража. Всі знаходились на території у різних місцях. Приїхали багато інших працівників поліції, викликали швидку допомогу та МНС-ників. Свідок переживав за своє життя та здоров`я, сприймав погрози ОСОБА_4 як реальні, оскільки знав його по інших кримінальних справах і на що він здатний. У процесі переговорів з ОСОБА_4 ніхто з поліцейських у гараж ОСОБА_7 не заходив. Витягували обвинуваченого через побите ним же вікно. Усі ці події тривали приблизно дві години. Свідок був в цивільному одязі. У відділі поліції у місті Камені-Каширському на прохання слідчого ОСОБА_21 дав ОСОБА_4 свої кросівки, щоб той не залишався роззутий. Після демонстрації у суді вилучених в обвинуваченого кросівок ОСОБА_12 повідомив, що це не те взуття, яке він давав ОСОБА_4 .

Свідок обвинувачення ОСОБА_22 , начальник сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, у судовому засіданні показав, що у ніч з 20 на 21 травня 2021 року перебував на профільному відпрацюванні. До начальника відділу ОСОБА_14 близько 2 години ночі надійшло повідомлення від оперативних працівників, що в Зарудчі, вул. Незалежності, що в гаражному приміщенні хтось перебуває. Вони одразу поїхали на місце подій. По прибуттю з начальником поліції у село Зарудчі, де уже перебували оперативні працівники Камінь-Каширського районного відділу поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вони повідомили, що в даному гаражі на горищі перебуває невідома особа. Пізніше приїхав ОСОБА_15 , як він приїхав, не знає. Вони почули, що дійсно там хтось є, тому оточили дане приміщення гаража. Запропонували особі, яка там була, вийти. Однак особа почала відривати дошки. Підсвітивши ліхтарями, вони побачили, що на горищі гаража перебуває ОСОБА_4 . Поруч з гаражем лежав тример, також був рюкзак обвинуваченого, але де він знаходився вже не пам`ятає. Обвинувачений просив поліцейських надати йому його рюкзак, бо там є вода, він хоче попити. Вони декілька разів повідомляли, щоб ОСОБА_4 добровільно вийшов з приміщення гаража, однак ніякої реакції не було. Навпаки, обвинувачений почав бігати по горищі, стукати. ОСОБА_14 викликав допоміжні сили, по прибуттю яких вони ще інтенсивніше охороняли місце події. Знову пропонували ОСОБА_4 вийти, однак він почав вибивати шифер, кричати, що в місця позбавлення волі він не повернеться, що кине гранату. Одна знаходиться з ним, а інша в рюкзаку, який лежить біля гаражного приміщення. Тому працівники поліції одягнули захисні жилети та каски, так як боялись за своє життя та здоров`я. Погрози їм ОСОБА_4 висловлював декілька раз, що він кине гранату, що йому все одно. Погрози висловлював всім працівникам поліції, щоб уникнути відповідальності, бо знав, що перебуває в розшуку, має кримінальні провадження. Сам ОСОБА_4 усвідомлював на 100%, що погрожує працівникам поліції. Він щось викрикував до начальника поліції ОСОБА_14 , звертався до ОСОБА_15 . Перемовини з ОСОБА_27 тривали довгий період. На місце також викликали швидку допомогу. Однак в подальшому, під час довготривалих перемовин, обвинувачений погодився вийти з приміщення та виліз через вікно. Його затримали та доставили до відділку поліції. Що було в подальшому йому не відомо. На місці події велась відеозйомка бодікамерою, хто її проводив, точно не знає. Обвинувачений користувався ліхтарем. Де конкретно знаходився рюкзак обвинуваченого, свідок точно сказати не може, бо не пам`ятає.

Свідок обвинувачення ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що до нього як до начальника відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції, приблизно після 02 години 21 травня 2021 року до нього зателефонував оперуповноважений ОСОБА_28 та повідомив, що на АДРЕСА_2 чи АДРЕСА_1 , вже точно не пам`ятає, у селі Зарудчі Камінь-Каширського району було помічено особу, що вчиняє крадіжку. За зовнішніми ознаками це може бути ОСОБА_4 , який перебував у розшуку. Просив допомогти затримати обвинуваченого. Тому він з ОСОБА_22 зразу приїхав на місце події службовим автомобілем, там були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Пригадує, що бензотример лежав біля воріт у гараж, чи лежав там рюкзак свідок не пам`ятає. Всередині гаража хтось був: чулись чиїсь кроки, перекидали речі, світили ліхтариком. Було прийнято рішення оточити будівлю. Повідомили, що поліція. Наказали особі, яка перебувала у гаражі, вийти з піднятими руками. ОСОБА_4 відповів, що виходити не буде, в місця позбавлення волі він повертатися не хоче, краще усе підпалить. ОСОБА_14 викликав інші наряди поліції, пожежних та екстрену медичну допомогу. У ході переговорів обвинувачений з даху гаража вибив кілька листків шиферу та став погрожувати, що кине гранату. Погрози лунали в адресу усіх працівників поліції і вони сприймались як реальні. Свідок дав вказівку, щоб привезли бронежилети і каски. Хтось з поліцейських повідомив про наявність ще однієї гранати у рюкзаку. Свідок наказав особовому складу одягнути бронежилети та каски. Після приїзду додаткових нарядів поліції на службових автомобілях з проблисковими маячками ОСОБА_4 ще тривалий час відмовлявся виходити з гаража. Обвинувачений мав можливість ідентифікувати поліцейських, адже світив на них ліхтарем, добре знав, що вони працівники поліції з смт Любешів, звертався до нього «Хвесик», а до ОСОБА_15 - «Карась». Окрім того, деякі з поліцейських були у форменому одязі. ОСОБА_14 знайомий з ОСОБА_4 особисто, ще до цих подій. Коли обвинуваченого затримали, то ОСОБА_4 , скоріше за все, був взутий. Відеофіксація цих подій здійснювалась бодікамерою ОСОБА_22 , але, напевне, з технічних причин вона не збереглася. Свідок у той час був у форменому одязі.

У судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_15 показав, що, точно часу та дати пригадати не може, десь в кінці травня 2021 року, в темну пору доби, до нього як до заступника начальника відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції, подзвонив начальник поліції ОСОБА_14 та повідомив, що по АДРЕСА_2 можливо віднайшли ОСОБА_4 , який на той час перебував в державному розшуку. Повідомив, що ОСОБА_4 перебуває в гаражному приміщенні. Коли він приїхав на місце подій на власному автомобілі, то там уже були поліцейські ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , оперативні працівники ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . У гаражі перебував ОСОБА_4 , на неодноразові пропозиції вийти та здатись поліції, спочатку не реагував. На території біля гаража потерпілої лежав бензотример зі сторони дверей і лежав рюкзак. Свідок перебував зі сторони вхідних дверей. Інші працівники поліції оточили гараж з усіх сторін. Потім ОСОБА_4 почав відзиватись, кричав, що не вийде, бо йому категорично не можна у тюрму. Обвинувачений погрожував, що має гранату і якщо хтось спробує зайти у гараж, то він їх підірве, що друга граната у рюкзаку. Згодом хтось з поліцейських повідомив про наявність гранати у рюкзаку. Натомість ОСОБА_15 попередив ОСОБА_4 , що якщо той буде чинити опір, то проти нього буде застосована вогнепальна зброя. По-вуличному ОСОБА_15 називають ОСОБА_17 . Обвинувачений звертався до нього по-прізвиську, оскільки вони були добре знайомі до цієї події по інших ситуаціях. Тобто ОСОБА_4 добре знав, кому він погрожує. Коли ОСОБА_4 почав погрожувати усім поліцейським підривом гранати, начальник поліції ОСОБА_14 прийняв рішення, щоб всі були забезпечені бронежилетами і захисними касками. Сам свідок скоріше за все був в цивільному одязі. Він сприймав погрози ОСОБА_4 як реальні, побоювався за своє життя та здоров`я. Коли ОСОБА_4 здався, він вилазив через те вікно, через яке і залазив в гараж. На місце подій під`їхали чергові наряди патрульної поліції на службових автомобілях з проблисковими маячками. У них мали бути бодікамери і вони мали проводити відеозйомку з місця події. На місце події приїзджав також і чоловік потерпілої - ОСОБА_25 . Свідок не був присутній при проведенні будь-яких слідчих дій.

Допитаний у якості свідка захисту слідчий Камінь-Каширського районного відділу поліції ОСОБА_21 у суді показав що він вже не памятає дати і часу, в травні 2021 року, вночі, він перебував на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи. Здійснював виїзд на затримання ОСОБА_4 і проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Брав участь під час огляду місця події, приїхав вночі з м. Камінь-Каширський, деталей не пам`ятає, багато часу вже пройшло. На відеозйомці все зафіксовано. Напевне, спеціаліст ОСОБА_29 її проводив, це його була компетенція. Поняті були залучені під час слідчої дії. Була власниця домоволодіння. Обвинуваченого не було. Рюкзак і тример лежали біля гаража потерпілої. Вилучались речі. На муляжі гранати не вилучались відбитки пальців, бо спеціаліст сказав, що на таких поверхнях вони не залишаються. З інших поверхонь вилучались відбитки пальців, але як вони запаковувались, в один чи два конверти, не пам`ятає. Чи був гараж відчинений свідок не пам`ятає. У гаражі вилучались декілька відбитків взуття, які були самі свіжі, на яких найбільше відображались низ підошви. Будинок, де зберігався тример, був закритий. Під час обшуку в обвинуваченого нічого, зокрема телефонів, годинників, не вилучалось, що зафіксовано в протоколі затримання. Свідок цього протоколу не складав.

Свідок захисту ОСОБА_29 , спеціаліст-криміналіст Камінь-Каширського районного відділу поліції, у суді показав, що це було у 2021 році, точно дати і часу пригадати вже не може, він прибув на огляд місця події домогосподарства ОСОБА_16 . Був залучений слідчим для проведення огляду місця події за фактом крадіжки. На місці огляду був слідчий, потерпіла, поняті, оперативний працівник, який здійснював відеофіксацію. Відеозйомку свідок не проводив, оскільки здійснював опилення, здійснював пошук, вилучення слідової інформації. На думку свідка, якщо відеозапис і не був безперервним, то це було з об`єктивних причин, можливо пов`язано з тим, що тривалий час проводилась слідча дія і, можливо, розрядилась батарея відеокамери чи з інших об`єктивних причин. Однак, слідча дія проводилась при безпосередній участі понятих, які бачили як все відбувалось. Упакування слідів відбувалось відразу. Вилучались речі. Двері гаража відкривав чоловік потерпілої, оскільки там був навісний замок. Ходом слідчої дії керує слідчий. ОСОБА_29 після обробки поверхонь порошком за допомогою дактилоплівки переносив на аркуші паперу сліди пальців рук із бензотримера, скла із шибки гаража, дерев`яної віконної рами. Він як спеціаліст сам визначає які предмети необхідно опилювати. Зазначив, що відбитки пальців вилучаються з найбільш слідосприймаючої поверхні, у випадку з бензотримером це металева штанга.

Свідок захисту ОСОБА_30 показав, що 21.05.2023 був залучений у якості понятого під час затримання ОСОБА_4 у Камінь-Каширському районному відділі поліції. З ним ще був інший чоловік, залучений в якості понятого. Вже деталей тих подій не пам`ятає, оскільки пройшов значний час. Згадує, що був на другому поверсі відділу поліції, де були працівники поліції, та ще якась невідома для нього особа в кайданках, вже конкретно чи це був обвинувачений згадати не може. При ньому взуття чи інші речі у цієї особи не вилучалось. Між тим, ОСОБА_30 впізнав свої підписи у протоколі затримання та на сейф-пакеті, в якому були запаковані кросівки. Додатково повідомив, що на нього ніхто під час досудового розслідування тиск не здійснював та не схиляв до дачі тих чи інших показань в суді.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту прослухано (відтворено) запис допиту свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , допит яких проводився попереднім складом суду, оскільки свідок ОСОБА_33 помер, а свідок ОСОБА_34 знаходиться в складі ЗСУ, в зоні бойових дій, прокурор не заперечував щодо задоволення такого клопотання.

З вказаного запису встановлено, що свідок ОСОБА_33 у суді показав, що був понятим при огляді подвір`я по АДРЕСА_1 21 травня 2021 року. Він прибув на місце огляду о 06 годині ранку, там уже були поліцейські, потерпіла ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_35 . Бензотример та рюкзак лежали біля гаража потерпілої. У рюкзаку знаходились харчі, пластикові стяжки, муляж гранати. Під час проведення слідчої дії застосовувалась фото- та відеозйомка. У ході огляду вилучались бензотример, рюкзак, відбитки пальців та сліди взуття у гаражі. Відбитки пальців брались, зокрема, зі скла вікна старої хати. Перенесені на аркуш паперу за допомогою порошку та липкої стрічки відбитки при свідку запечатувались у паперовий пакет. Коли було відчинено гараж, то першим туди зайшов експерт, одразу за ним зайшов свідок з іншим понятим ОСОБА_36 . У приміщенні було виявлено сліди, з яких експерт виливав зліпки. У судовому засіданні свідок заперечив можливість підміни поліцейськими відбитків пальців та слідів взуття, адже був під час проведення слідчої дії з початку до кінця. Огляд місця події завершився приблизно о 12 годині. ОСОБА_33 впізнав паперовий конверт, в який запечатувались відбитки пальців, та свій підпис на ньому. Крім цього, свідок вказав на коробку, в яку запаковувались гіпсові зліпки слідів низу взуття.

З вказаного запису встановлено, що свідок ОСОБА_34 у суді надав показання, що залучався понятим під час обшуку ОСОБА_4 у Камінь-Каширському районному відділі поліції у місті Камінь-Каширському. В обвинуваченого в кишенях була вода та сигарети, а також вилучили темні кросівки. Він підписався на спецпакеті, в який уже було запаковано кросівки. ОСОБА_4 був в іншому взутті. За клопотанням прокурора свідок був допитаний повторно. Під час повторного допиту свідок зазначив, що коли він ставив свій підпис сейф-пакет був порожнім. ОСОБА_34 не бачив, щоб туди пакували кросівки. Свідок не пригадує, щоб обвинувачений при ньому знімав кросівки з ніг.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Однак, суд зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18).

Таким чином, положення ч.4 ст.95 КПК України передбачають, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Стаття 225 КПК України передбачає в певних випадках можливість судового допиту особи під час досудового розслідування, і такі показання є допустимими за умови дотримання порядку, передбаченого вказаною нормою права. Найбільш істотними складовими цього порядку є здійснення допиту перед суддею в судовому засіданні, участь сторін та дотримання правил допиту, передбачених для судового розгляду.

На відміну від допиту в порядку ст.225 КПК України, яка допускає допит за відсутності однієї зі сторін, допит під час судового розгляду справи по суті відбувається за обов`язкової участі сторін. Такий допит надає сторонам, зокрема, стороні захисту, можливість провести його більш ефективно, оскільки на цей час сторонам вже відомі елементи пред`явленого обвинувачення та докази отримані під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що показання, які особа надавала під час минулого судового розгляду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час іншого судового розгляду, а тому суд оцінює показання свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 в сукупності з іншими доказами у справі.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.05.2021 стверджується, що потерпіла ОСОБА_37 повідомила про те, що в ніч з 20.05.2021 на 21.05.2021 невідома особа проникла в приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 звідки шляхом проникнення через вікно таємно викрала бензотример зеленого кольору марки «Morkle Garten MG 5200» вартістю 2000 грн. Підозрює у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 (а.к.п.148, т.1).

Відповідно до плану-завдання оперуповноважені працівники поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримали наказ по розшуку ОСОБА_4 у період з 18 по 21 травня 2021 року (а.к.п. 152, т.1).

Згідно з рапортом оперуповноваженого ОСОБА_12 від 21 травня 2021 року у ході відпрацювання території села Зарудчі та після виявлення невідомої особи біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили ОСОБА_14 з метою його приїзду та надання допомоги. Вказана особа вийшла до дороги та поклала якусь річ перед воротами гаража, після цього кілька разів смикнула за двері. Згодом невідома особа пошкодила вікно біля паркану. Після цього хтось почав ходити у гаражі, підсвічуючи ліхтариком. В цей час на місце подій прибули ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 . Поліцейські оточили гараж та «гукнули» до невідомої особи, назвавши його Плотніковим. Підсвітивши ліхтариком, ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 , який почав вимагати у поліцейських залишити це місце, інакше він підірве гранату. Обвинувачений повідомив, що інша граната лежить у нього у рюкзаку поряд з гаражем. Відкривши рюкзак, поліцейські помітили предмет чорного кольору, схожий на гранату. Погрози ОСОБА_4 поліцейські сприймали реально, як такі, що можуть зашкодити їх життю та здоров`ю (а.к.п. 151, т.1).

За вказаними у рапорті обставинами щодо погроз ОСОБА_4 поліцейським ОСОБА_12 та ОСОБА_13 21 травня 2021 року внесено відомості у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 30000161. Зазначене провадження в цей же день об`єднано з кримінальним провадження № 0000159 за заявою ОСОБА_7 про крадіжку бензотримера (а.к.п. 138-142, т.1).

Відповідно до протоколу огляд місця події території домогосподарства по АДРЕСА_2 розпочато о 08 годині 45 хвилин 21 травня 2021 року та закінчено о 10 годині 14 хвилин. У ході його проведення під парканом з лівої сторони в`їзду у гараж виявлено бензотример «Morkle Garten MG 5200» зеленого кольору, поруч з ним лежав зелений рюкзак. У рюкзаку були продукти харчування, скотч, ключ гайковий, стяжки, викрутка, рукавиці, циліндричний предмет, схожий на корпус гранати, балаклава, еластичний бинт, дві пляшки з прозорою рідиною, сірники, запальничка, зарядний пристрій, туалетний папір. В подальшому спеціалістом-криміналістом спеціальним порошком була оброблена поверхня штанги бензотримера та виявлено сліди пальців рук, які за допомогою липкої стрічки перенесено на аркуш паперу. При обробленні шибки віконного скла зі сторони домогосподарства АДРЕСА_1 виявлено сліди пальців рук, які за допомогою двох липких стрічок перенесено на аркуш паперу. Під час огляду приміщення гаража виявлено сліди низу взуття, які в подальшому спеціалістом були залиті гіпсовою сумішшю. При огляді нежилого будинку виявлено сліди проникнення через вікно. Під вікном наявні три фрагменти скляних шибок. За допомогою дактилоскопічного порошку на двох з них виявлено сліди рук, які спеціалістом-криміналістом липкою стрічкою перенесені на аркуш паперу. У кімнаті нежитлового будинку була віконна рама зі склом, на якій виявлено сліди рук. За допомогою дактилоскопічного порошку та липких стрічок вказані відбитки перенесено на аркуш паперу. У ході огляду вилучено: рюкзак зеленого кольору, скотч, слюсарний ключ, сім пластикових стяжок, викрутку, пару будівельних рукавиць, балаклаву, предмет, схожий на гранату «Ф-1», які поміщені до сейф-пакету; два аркуші паперу зі слідами пальців рук, які поміщені у паперовий пакет та опечатані за допомогою паперових бирок з підписами; чотири гіпсові зліпки низу взуття із гаража, які поміщені у паперову коробку та опечатані паперовими бирками з підписами понятих і слідчого. На фототаблицях зафіксовано місце, де було знайдено бензотример та рюкзак, гараж ззовні та всередині, де був затриманий ОСОБА_4 , побиту шибку вікна гаража, вікно та загальну обстановку у старому будинку тощо (а.к.п. 156-186, т.1).

На доданому до протоколу огляду місця події відеозаписі зафіксовано, де саме неподалік гаража потерпілої знаходились бензотример та рюкзак, оглянуто вміст рюкзака, в якому серед іншого було знайдено корпус гранати. Зафіксовано процес відбирання відбитків пальців інспектором-криміналістом ОСОБА_29 . Потерпіла ОСОБА_7 вказала на місце, де зберігався бензотример у старому будинку. На відеозаписі відсутній процес запакування відбитків пальців та слідів взуття. У гараж потерпілої перед понятими заходить поліцейський-криміналіст, а коли ведеться зйомка у приміщенні гаража, то сліди уже відповідним чином пронумеровані (а.к.п. 185, т.1).

Огляд місця події легалізовано як обшук відповідно до ухвали слідчого-судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 травня 2021 року (а.к.п. 187, 188, т.1).

Під час затримання ОСОБА_4 21 травня 2021 року в обвинуваченого вилучено кросівки чорного кольору «Nike» 42 розміру (а.к.п. 228-231, т.1).

Згідно з висновком товарознавчої експертизи від 31 травня 2021 року ринкова вартість бензотримера «Morkle Garten MG 5200» становить 2047,42 гривень (а.к.п. 209-212, т.1).

Висновком вибухо-технічної експертизи від 10 червня 2021 року констатовано, що виявлений та вилучений під час огляду місця події циліндричний предмет є саморобним муляжем корпусу оборонної осколкової гранати «Ф-1», до вибухових пристроїв, боєприпасів не відноситься (а.к.п. 203-207, т.1).

Відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи від 08 червня 2021 року на дослідження експерту було надано дактилокарту ОСОБА_4 та сліди пальців рук, вилучені у ході огляду місця події 21 травня 2021 року та упаковані у паперовий конверт з написом «Національна поліція України. Головне слідче управління. ГУНП у Волинській області. ВП Камінь-Каширський» з підписами слідчого, спеціаліста та понятих. Клапан конверта заклеєний аркушем паперу з підписами понятих та відтиском печатки «Для довідок. Головне слідче управління Національної поліції у Волинській області. Камінь-Каширський відділ поліції». З вилучених у ході огляду місця події тринадцяти відбитків пальців рук для ідентифікації придатні два. Вказані відбитки залишені ОСОБА_4 на склі під вікном нежилого будинку та з внутрішньої сторони вікна рами нежилого будинку (а.к.п. 21-30, т.2).

Відповідно до статті 94 КПК України, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов таких висновків.

Аналізуючи показання потерпілої, свідків, досліджуючи речові та письмові докази, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст.86-87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У судовому засіданні встановлено, що свідки ОСОБА_34 та ОСОБА_30 , залучені в якості понятих, однозначно ствердили, що кросівки у обвинуваченого у їх присутності не вилучались. ОСОБА_34 підписував порожній сейф-пакет.

Тому суд вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження позиція сторони захисту щодо недопустимості речових доказів, зокрема, кросівків та гіпсових злитків взуття, а відтак - і висновку трасологічної експертизи від 15 червня 2021 року, відповідно до якої чотири сліди низу взуття, зафіксовані у гіпсових зліпках, вилучені під час огляду місця події, залишені кросівками, які було вилучено у ОСОБА_4 під час обшуку (а.к.п. 216-225, т.1) Тому суд саме цю частину доказів визнає недопустимими.

Разом з тим, порушень вимог кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Що стосуються версії ОСОБА_4 щодо обставин свого викрадення, а також перебування 21 травня 2021 року на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , неправдивою та неспроможною, будь-яких об`єктивних доказів на її підтвердження не надано.

Позиція обвинуваченого, що він не усвідомлював, що перед ним знаходяться працівники поліції, що не погрожував їм, не підтверджуються іншими доказами, зокрема, повністю спростовуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань. Ставити під сумнів показання свідків у суду немає підстав.

Заяви ОСОБА_4 в судовому засіданні з приводу неправомірних дій поліцейськими, в тому числі спричинення йому тілесних ушкоджень окремими працівниками поліції під час досудового розслідування, були перевірені судом.

Відповідно до довідки № 71/05/39-2023 від 11.01.2023 Управління головної інспекції ГУНП у Волинській області відомості про можливе порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, які стали підставою для проведення перевірки, вважати такими, що не підтвердились (а.к.п. 131-138, т.3).

Окрім цього, суд звертає увагу, що під час неодноразового затримання ОСОБА_4 , останній, будучи забезпечений захисником, жодних заяв про неправомірні дії працівників поліції (побиття, незаконне вилучення телефону (ів), годинника тощо ) під час досудового розслідування та судового розгляду справи не подавав ні особисто, ні через свого захисника. Як вбачається із його показань у судовому засіданні, він стверджує про неправомірні дії то багатьох працівників поліції, то лише одного з них. Стверджував, що в нього працівники поліції незаконно вилучили два телефони, потім - лише один телефон з годинником. При цьому, не може чітко пояснити, чому він, маючи при собі телефони (за його версією), не зміг зателефонувати працівникам поліції на лінію 102, якщо він вважав, що на території домогосподарства ОСОБА_16 його оточили рівненські бандити, а не поліцейські, як він пояснював у судовому засіданні. Тобто його позиція є непослідовною та суперечливою, а також об`єктивно не підтверджується жодними матеріалами справи.

Не заслуговують й на увагу доводи сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_7 є неналежною потерпілою у справі, оскільки доказів (чеку, квитанції тощо), що саме вона придбала бензотример, до суду не подала, а домогосподарство, де відбувались події, офіційно належить її бабусі.

Відповідно до показань потерпілої та свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні встановлено, що саме за кошти ОСОБА_7 купувався бензотример. Потерпіла надала суду всі документи щодо бензотримера, які у неї були, однак чек про його купівлю не зберегла. Також як встановлено з показань потерпілої та свідків, ОСОБА_19 , є особою похилого віку (88 років), дуже хворіє, вже не ходить, часто перебуває в лікарні, а потерпіла здійснює догляд території, обробляє город, облагороджує територію, відповідає за домоволодіння з дозволу своєї бабусі.

З урахуванням наведеного, на думку суду, ОСОБА_7 , яка визнана в ході досудового розслідування потерпілою, є належною потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Суд погоджується із стороною захисту, що на відеозаписі не зафіксовано як слідчий чи експерт-криміналіст пакують у спецпакет отримані та перенесені на папір сліди пальців рук. Однак, допитані у судовому засіданні понятий ОСОБА_33 категорично відкинув можливість підміни отриманих у ході огляду місця події відбитків пальців. Аркуші паперу із слідами рук при понятих запаковувались у паперовий пакет та посвідчений підписами понятими, підписами слідчого та експерта-криміналіста. Вказаний пакет у запакованому вигляді слідчим було надано на дослідження експерту. З цих міркувань суд вважає, що підстав визнавати відібрані у ході огляду місця події сліди пальців рук неналежними чи недопустимими доказами немає.

Відсутність відеозапису з місця події, на що звертає увагу обвинувачений, також, на думку суду, не може бути законною підставою для виправдання обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень, його заяви в судовому засіданні про його побиття працівником (працівниками) поліції тощо, а також заяви його захисника про непричетність ОСОБА_4 до скоєння кримінальних правопорушень, суд оцінює виключно як спосіб захисту та намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Підсумовуючи вищенаведене, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 345 КК України, доведена показаннями потерпілої, свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими та речовими доказами, які у своїй сукупності узгоджуються між собою та повністю відтворюють всі обставини вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а тому вищенаведені докази суд покладає в основу обвинувального вироку у цій справі.

З урахуванням наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

- ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення;

- ч.1 ст. 345 КК України як погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину (ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України) та нетяжкого злочину (ч.1 ст.345 КК України), дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до висновку досудової доповіді т.в.о. начальника органу пробаціїї ОСОБА_40 від 29.06.2023, встановлено «що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі і для окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою його виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції » (а.к.п. 112-116, т.4).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_7 .

Обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.

ОСОБА_4 не розкаявся у скоєному, раніше неодноразово судимий, зокрема, за скоєння особливо тяжких злочинів, перебував у розшуку, на теперішній час не працює, утримується під вартою, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Він на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я. Обвинувачений має п`ятеро дітей, з яких син ОСОБА_41 , 2005 року народження, є дитиною з інвалідністю. На цей час ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_42 , з якою має двох малолітніх дітей. (а.к.п. 81-90, т.1).

Обвинувачений є постраждалим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.к.п.82, т.1), відшкодував завдані збитки потерпілій, внаслідок чого вона просила призначити йому покарання на розсуд суду.

При призначенні покарання суд також бере до уваги і процесуальну поведінку обвинуваченого, який часто порушував порядок у судовому засіданні, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, порушив умови запобіжного заходу та у період з 13 вересня по 11 жовтня 2021 року переховувався від правосуддя (а.к.п. 114, 128, 129, т.2).

Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі, а остаточне покарання - за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, а також за ч.4 ст. 70 КК України - шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироками Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2023 та Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 16.11.2023, які на теперішній час вступили в законну силу.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд в строк покарання, остаточно призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 , за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховує частково відбуте покарання за вироками судів.

У вироці Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 16.11.2023 відсутні відомості про попереднє ув`язнення обвинуваченого, запобіжний захід тримання під вартою щодо нього не застосовувався (а.к.п. 96-101, т.5).

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_4 термін перебування під вартою, за період з 28.06.2016 по 28.11.2017 включно, з 10.09.2021 по 11.09.2021 включно та з 11.10.2021 по 27.11.2023 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2023 (а.к.п. 102-106, 107-112, т.5).

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 перебував під вартою з 21.05.2021 по 10.09.2021 включно та формально - з 03.11.2021 по 21.02.2022 включно.

Так, ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10.09.2021 ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, з покладенням на нього відповідних обов`язків. Згодом обвинувачений порушив умови запобіжного заходу, Любешівським районним судом був оголошений в розшук, переховувався від суду, а в подальшому - був взятий під варту за ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, де також перебував у розшуку, та рахувався вже за цим судом, а пізніше обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою також Любешівським районним судом.

Зараховуючи в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженню, суд виходить з таких міркувань.

Оскільки ОСОБА_4 за вироком Луцького міськрайонного суду від 07.07.2023 зараховано період з 10.09.2021 по 11.09.2021 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015), що покращує становище обвинуваченого, а у даному провадженні (оскільки кримінальні правопорушення вчинені у 2021 році) має застосовуватись розрахунок один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тому обвинуваченому необхідно зарахувати період його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні, зокрема, з 21.05.2021 по 09.09.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (10.09.2021 йому вже зараховано за вищевказаним вироком від 07.07.2023).

Окрім того, оскільки за вироком вищевказаного суду від 07.07.2023 обвинуваченому зараховано період з 11.10.2021 по 27.11.2023, повторному зарахуванню період з 03.11.2021 по 21.02.2022 включно (по даному кримінальному провадженню) зарахуванню не підлягає, оскільки він входить у період 11.10.2021 по 27.11.2023 включно, тому підстав для повторного зарахування данного періоду немає.

На теперішній час у цьому кримінальному провадженні строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого збіг. ОСОБА_4 знаходиться під вартою згідно з вироком іншого суду. Отже, передбачених процесуальним законом приводів і підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу немає.

Процесуальні витрати за залучення експертів необхідно стягнути з обвинуваченого. Разом з тим, оскільки трасологічна експертиза від 15.06.2021 визнана недопустимим доказом (а.к.п. 216-226, т.1), витрати на її проведення в розмірі 1372,96 грн з обвинуваченого стягненню не підлягають, а компенсуються за рахунок коштів державного бюджету.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 122, 124, 368, 369, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 345 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироками Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2023, а також Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 16.11.2023, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 10 (десять) місяців з конфіскацією всього майна.

У строк покарання, остаточно призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 , за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати частково відбуте покарання за вироками Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2023 та Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 16.11.2023.

У строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати період його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні, зокрема, з 21.05.2021 по 09.09.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому обчислювати з дня ухвалення даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4118,04 (чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 04 копійки процесуальних витрат за залучення експертів (а.к.п. 201, 207, 214, т.1).

Речові докази:

рюкзак зеленого кольору, скотч, слюсарний ключ, сім пластмасових стяжок, викрутку, пару будівельних рукавиць чорного кольору, балаклаву, муляж корпусу гранати «Ф-1», кросівки «Nike» чорного кольору, чотири гіпсові зліпки низу взуття знищити;

два аркуші паперу із слідами пальців рук залишити у матеріалах кримінального провадження;

бензотример «Morkle Garten MG 5200» залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується під вартою - у той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: