Справа № 456/1536/23
Провадження № 1-кп/456/249/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 01.02.2023, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого водієм Львівської філії ПП «Оптимальне таксі», раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2019 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 24.08.2022 звільненого від подальшого відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 05 днів, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2022 року ОСОБА_4 , відбуваючи міру покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2019 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі в ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)», що в смт. Маневичі Волинської області, вул. А.Снітка, 25, власноручно написав заяву на ім`я начальника Державної установи Маневицька виправна колонія (№ 42)» про те, що після відбуття покарання він обрав місце проживання: квартиру АДРЕСА_3 .

25 серпня 2022 року ухвалою Маневицького районного суду Волинської області відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком 1 рік та застосовано обмеження, а саме: заборона виходу з будинку (квартири) за місцем проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.; заборона виїзду по будь-яких питаннях без дозволу органу Національної поліції за межі району за місцем проживання; зобов`язання з`являтися періодично першого понеділка кожного місяця для реєстрації в орган Національної поліції за місцем проживання; заборона відвідування закладів громадського харчування та торгівельних закладів, де реалізуються спиртні напої на розлив.

01 вересня 2022 року ОСОБА_4 звільнений з ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)» на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на строк 1 рік 8 місяців 05 днів. У день звільнення з місць позбавлення волі 01 вересня 2022 року ОСОБА_4 під особистий підпис оголошено ухвалу Маневицького районного суду Волинської області про встановлення відносно нього адміністративного нагляду та роз`яснено обов`язок прибути та зареєструватися в Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 не пізніше 04.09.2022. ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання за ст. 395 КК України.

Однак ОСОБА_4 , звільнившись з місць позбавлення волі, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, при звільненні з місць позбавлення волі без поважних причин до обраного ним місця проживання не прибув, на облік у Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області або іншому районному відділі поліції не став, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, не прибув без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що відбуваючи міру покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2019 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі в ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)», що в смт. Маневичі Волинської області, вул. А.Снітка, 25, власноручно написав заяву на ім`я начальника Державної установи Маневицька виправна колонія (№ 42)» про те, що після відбуття покарання він обрав місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 . 01 вересня 2022 року він був звільнений з ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)» на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на строк 1 рік 8 місяців 05 днів. У день звільнення з місць позбавлення волі 01 вересня 2022 року йому під особистий підпис оголошено ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 25.08.2022 про встановлення відносно нього адміністративного нагляду, роз`яснено обов`язок прибути та зареєструватися в Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 не пізніше 04.09.2022 та попереджено про кримінальну відповідальність за несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання за ст. 395 КК України. Однак він, звільнившись з місць позбавлення волі, з метою ухилення від адміністративного нагляду без поважних причин до обраного ним місця проживання не прибув, на облік у Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області або іншому районному відділі поліції не став. Визнає, що порушив вимоги Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі». Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.

В судовому засіданні бвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про відмову від захисника, а також заявив клопотання про зміну порядку дослідження доказів, просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнає повністю.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого, також просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил адміністративного нагляду особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, тобто неприбутті без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 395 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, працює водієм Львівської філії ПП «Оптимальне таксі», на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту в межах санкції інкримінованої йому статті КК України. Саме таке покарання, яке полягає в ізоляції та поміщенні до кримінально-виконавчої установи закритого типу, буде відповідати вимогам ст. 65 КК України за своїм видом та буде необхідним для досягнення його мети, тобто необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 24.08.2022 ОСОБА_4 на підставі ст. 81 КК України звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2019 умовно-достроково на строк 1 рік 8 місцяів 05 днів.

Вказане покарання ОСОБА_4 повністю не відбув і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до ст. 71, 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395КК України, і призначити покарання за ст. 395КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, призначене за ст. 395 КК України покарання у виді 2 (двох) місяців арешту перевести в 2 (два) місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2019 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1