УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №727/4965/21

провадження № 51-6353ск23

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

Головуючої ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 травня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 14 липня 2023 року,

встановила:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 травня 2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03.06.2019 року за ч. 1, ч. 2 ст.185 КК України на підставі ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

- визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, і призначено їй покарання: - за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки;

- за ч. 3 ст. 362 КК України у виді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації строком на два роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на один рік;

- за ч. 1 ст. 362 КК України у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 гривень у дохід держави. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнено від покарання за ч. 1 ст. 362 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням правил складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки та з позбавленням права займатись діяльністю з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації строком на два роки.

На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03.06.2019 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки та з позбавленням права займатись діяльністю з інформацією, яка оброблюється електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації строком на два роки.

Застосовано відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», взявши її під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з моменту оголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави понесені судові витрати у розмірі 27 713 (двадцять сім тисяч сімсот тринадцять) грн 28 коп.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 липня 2023 року апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 - залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від

04 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 , залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1, ч.3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України за обставин детально викладених у вироку.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник з ОСОБА_5 звернулася до Суду з касаційною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуваний вирок районного суду є незаконним, ухваленим з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, із порушенням принципів верховенства права та законності, рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності і безпосередності дослідження доказів. Стверджує, що в судовому засіданні ОСОБА_4 в судових дебатах заявила головуючому судді по справі заяву про відвід, у якій зазначила, що суддею було порушено ряд процесуальних норм при вирішенні даного кримінального провадження, зокрема суд, після закінчення дослідження доказів сторони обвинувачення та без з`ясування чи бажає сторона захисту доповнити судовий розгляд і чим саме, передчасно та упереджено перейшов до стадії судових дебатів, чим проявив упередженість та чим позбавив обвинувачену права на захист. Обґрунтований, на думку сторони захисту, відвід судді не задоволений судом, продовжено розгляд справи та судові дебати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне рішення.

Вважає, що суд ухвалив своє рішення на підставі недопустимих доказів та при наявності підстав для виправдання та закриття провадження по справі, допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що є істотним порушеннямзакону. Зазначає, що судами надано невірну оцінку всім доказам в їх взаємозв`язку, чим порушено вимоги ст. 94 КПК України. Також скаржиться на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, який, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, не надав належної правової оцінки апеляційним вимогам, не перевірив його доводи, не навів переконливих мотивів для їх спростування, зокрема в ході апеляційного розгляду відхилене клопотання в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Мотиви Суду

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіряючи доводи касаційної скарги захисника, Суд виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Судові рішення свідчать про те, що суд першої інстанції, оцінивши відповідно до статті 94 КПК України докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні.

Мотивуючи свій висновок, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, врахувавши спосіб, послався на ряд доказів та вказав, що ОСОБА_4 у судовому засіданні 13.07.2021 року свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала та надала суду послідовні та логічні покази, також, обвинуваченою у добровільному порядку було частково відшкодовано завдану шкоду ломбарду у сумі 35 500 грн., що підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження прибутковими касовими ордерами. У подальшому, обвинувачена вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 191, ч. 1, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України вину не визнала.

Перевіряючи вимоги апеляційної скарги щодо твердження сторони захисту про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині ухвалення судового рішення незаконним складом суду, колегія суддів вказала, що вони є надуманими, оскільки в своїй заяві обвинувачена не навела будь-яких фактичних даних, які б могли відповідно до КПК України слугувати підставою для сумніву в неупередженості суду. Заявлений відвід мотивований тим, що після дослідження доказів, судом передчасно та упереджено здійснено перехід до стадії судових дебатів, оскільки не з`ясовано в сторони захисту чи бажає остання доповнити судовий розгляд.

Зазначені обставини визнано судом нікчемними, оскільки після закінчення дослідження доказів судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів, на яке учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень до судового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, а отже заявлений відвід, як зазначив суд не містив обґрунтованих підстав, передбачених ст. 75 КПК України, а тому законно відмовив у його задоволенні.

Переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , доводи якої є аналогічними, наведеними в її касаційній скарзі, апеляційний суд дійшов переконання про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості і доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними доводи захисника щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні засудженої складу кримінального правопорушення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наведені у вироку докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України. З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.

З огляду на це, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив усі викладені у ній доводи, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Щодо доводів касаційної скарги захисника про безпідставне відхилення судом апеляційної інстанції її клопотання про повторне проведення судового слідства, Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на відсутність в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої обґрунтування того, в чому на її думку полягала неповнота та неправильність дослідження судом першої інстанції всіх доказів у кримінальному провадженні, а тому підстав для задоволення такого клопотання не вбачала.

Отже, відмова в задоволенні клопотання щодо повторного проведення судового слідства свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, як вказує захисник у касаційній скарзі, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що оскарження висновку суду апеляційної інстанції про незаконність вироку внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також про надання переваги одним доказам над іншими вказує на те, що захисник просить надати іншу оцінку доказам у кримінальному провадженні, що не є підставою для перегляду судових рішень судом касаційної інстанції.

На переконання суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції, діючи в межах визначених процесуальним законом повноважень, надавши оцінку доказам за критеріями ст. 94 КПК України, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, врахувавши вимоги ст. 62 Конституції України, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції, дотримавшись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи захисника щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і дав вмотивовані

відповіді на них.

На думку колегії суддів касаційного суду, судами попередніх інстанцій дотримано вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду вказаного кримінального провадження. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Відтак вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК України, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам

ст. 419 КПК України. Підстав для сумніву в правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженоїОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду

м. Чернівців від 04 травня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 14 липня 2023 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3