ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/965/24 Справа № 203/299/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000014 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.3 ст.146 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ризики прокурором не доведені.

Звертає увагу на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Стверджує, що ОСОБА_6 під час його перебування під домашнім арештом з 29.07.2020 року по 08.09.2020 року сумлінно виконував покладені на нього обов`язки.

Зазначає, що договір про надання ОСОБА_6 правової допомоги був укладений 26.07.2022 року та за цей час в судовому засіданні допитано тільки 3 потерпілих.

Посилається на те, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітня дитина, працював.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 березня 2024 року, також застосовано заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора.

Також з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений та захисник були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, а саме, обвинувачений шляхом направлення відповідного повідомлення за місцем, де він перебуває - ДУ Дніпровська УВП №4, а захисник шляхом направлення смс-повідомлення, однак обвинувачений клопотання про його участь у розгляді цього провадження не подавав, а захисник в судове засідання не з`явився та на підтвердження неможливості явки до суду відповідних документів не надав, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст.405 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого та захисника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000014 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.3 ст.146 КК України.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 22.01.2024 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції належним чином не дотримався, оскільки постановлюючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не врахував вимоги, передбачені ч.4 ст.182 КПК України, та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України належним чином не обгрунтував визначений розмір застави.

Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому з наданих матеріалів провадження вбачається, що обвинуваченому інкриміновані кримінальні правопорушення у складі організованої групи, також враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, та особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень впродовж тривалого часу 2019-2020 роки на загальну суму 4 910 319,61 грн, при цьому не працює, законного джерела доходу не має. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а згідно із ухвалою суду стадія допиту потерпілих триває, а допит свідків ще не розпочато.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки, так як з ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2020 року, якою було скасовано ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вбачається, що однією з підстав для прийняття такого рішення була наявність підтвердження ризику, що ОСОБА_6 не припинив свою злочинну діяльність та продовжує вчиняти шахрайські дії, тому доводи захисника про те, що обвинувачений під час його перебування під домашнім арештом сумлінно виконував покладені на нього обов`язки не заслуговують на увагу.

Твердження захисника, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітня дитина, працював, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Разом з цим, доводи захисника про те, що за час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 допитано тільки 3 потерпілих є слушним, оскільки з листа суду першої інстанції на запит Дніпровського апеляційного суду вбачається, що вказане кримінальне провадження надійшло до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 27.01.2021 року, всього по справі було призначено 74 судових засідань, при цьому в листі не зазначено обгрунтованих обставин тривалого розгляду провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів звертає увагу суду на недопущення тяганини під час судового розгляду.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.03.2024 року включно.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час (більше 3 років) перебуває під вартою, обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення вчинені у складі організованої групи, та відсутності відомостей щодо його майна, сімейний стан обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та тієї обставини, що з часу визначення судом застави обвинуваченому в розмірі 402 600 грн (відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень ще 24.08.2023 року) пройшов значний час, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на 01.01.2024 року встановлено в розмірі 3028 грн, що становить 302 800 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою до 21 березня 2024 року включно.

Визначити заставу у розмірі 100 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, вважати, що ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні обов`язки: - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - прибувати до суду за першою вимогою; - утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3