ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2023/23 Справа № 227/2469/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Добропілля Добропільського району Донецької області, громадянина України, працюючого гірничим майстром дільниці РВР-1 ТДВ Шата Білозерська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 4 т. 296, ч. 1 ст. 70 КК України остаточно до 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Стягнуто з нього процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576; Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом бойових припасів, за наступних обставин.

На початку 2019 року ОСОБА_8 обслуговував виклики працюючи в службі таксі. В цей момент надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_3 , куди ОСОБА_8 направився за клієнтом. З під`їзду даного будинку вийшов невідомий йому чоловік, при якому знаходилась велика дорожня сумка зеленого кольору. Дану сумку ОСОБА_8 помістив у багажне відділення свого автомобіля. В подальшому, вищевказаний чоловік забув дорожню сумку у багажному відділенні автомобіля. Приїхавши додому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 оглянув залишену пасажиром сумку та виявив в ній поліетиленовий пакет, в якому знаходився замотаний в тканину білого кольору круглий предмет, який є корпусом оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, поряд з яким знаходився уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ з кільцем, який знаходився в шприці без поршня.

Далі ОСОБА_8 , розуміючи, що виявлений ним предмет є бойовим припасом, умисно, не маючи перешкод до передачі його правоохоронним органам, залишив собі та помістив до гаражу за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином придбав, та зберігав там без передбаченого законом дозволу до 09.03.2021.

Крім того, 09.03.2021, приблизно о 18.00 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи під надуманим та вкрай незначним приводом, демонструючи особливу зухвалість, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства та існуючих норм поведінки, діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи, що ручна граната є вибуховим боєприпасом, призначеним для ураження осколками й ударною хвилею, та її вибух призведе до грубого порушення громадського порядку та може потягти за собою спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, смерть останніх або знищення чи пошкодження їх майна, в гаражі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , взяв бойову гранату. Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір в частині заготовлення предмету для нанесення тілесних ушкоджень, пасатижами відокремив запобіжну скобу, привівши тим самим даний вибуховий пристрій в бойову готовність.

Після цього, тримаючи вищевказану гранату у руці, вийшов з території свого домоволодіння, підійшов до огорожі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_9 , 1952 р.н., та ОСОБА_10 , 1949 р.н.

Переконавшись, що мешканці будинку, які є особами пенсійного віку, перебувають у домі на території домоволодіння, переслідуючи мету залякування, діючи умисно, перебуваючи у громадському місці, розуміючи, що вибух призведе до порушення побуту та спокійного відпочинку мешканців будинку АДРЕСА_4 та їх сусідів, грубо нехтуючи загальними нормами, правилами поведінки у суспільстві та добросусідства, посягаючи на громадський порядок, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, перекинув приведену у бойову готовність гранату через паркан у двір вказаного домоволодіння. Після чого з місця злочину зник.

Кинута ОСОБА_8 граната вибухнула на землі біля вікна, яке веде до зальної кімнати житлового будинку за вищевказаною адресою. Від вказаного вибуху пошкоджено майно потерпілих ОСОБА_9 , 1952 р.н., та ОСОБА_10 , 1949 р.н., а саме: скло двостулкового металопластикового вікна, фундамент та оздоблення стіни навколо вікна.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 було грубо порушено громадський порядок, пошкоджено майно потерпілих та виникла ситуація реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю потерпілих.

На вказане рішення захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити та призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги пом`якшуючу обставину вчинення злочину щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим. Зазначає, що ОСОБА_8 розкаявся у вчиненому злочині, просив пробачення у потерпілих в судових засіданнях. Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікарів не перебуває, на роботі характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину. Також, судом першої інстанції зроблено помилку у вироку суду, а саме зазначено ім`я обвинуваченого замість « ОСОБА_11 » - « ОСОБА_11 ».

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація дій ОСОБА_8 ніким не оскаржується, а тому на підстав ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначене обвинуваченому покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи.

Обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти громадського порядку та моральності, а саме з хуліганських спонукань застосував гранату на подвір`ї відносно осіб похилого віку. Характеризується за місцем роботи позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, відшкодував частково моральну шкоду потерпілим в розмірі 7000 грн.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції безпідставно не враховане обставину, що пом`якшує покарання - відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Разом з тим, зазначена помилка суду першої інстанції не вплинула на правильний висновок в рішенні при призначенні покарання ОСОБА_8 ..

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що обвинувачений вчинив тяжкі злочини, хуліганські дії були вчинені особливо небезпечним способом. Крім того, потерпіла наполягала на застосуванні покарання відносно обвинуваченого у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що визначене судом покарання є справедливим та співмірним вчиненим злочинам, а тому підстав для застосування ст.75 КК України не вбачається

Колегія суддів зазначає, що апелянт, як на підставу звільнення від відбування покарання посилається на те що обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину. Проте слід зазначити, що ці ж обставини існували і на момент вчинення інкримінованих злочинів, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому вчинити злочин у разі звільнення його від покарання з випробуванням.

Крім того, доводи захисника про описку суду першої інстанції в імені обвинуваченого вирішено окремою ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2023 року, яка була залишена в силі судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали

Судді