Провадження № 1-кп/185/927/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001265 від 14 липня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

13 липня 2023 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував поблизу буд. №1 по вул. Свободи в м. Павлограді Дніпропетровської області, разом з раніше знайомим йому ОСОБА_8 . У вказаний час між останніми стався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, спрямований на спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_8 , розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вказаний час, перебуваючи поблизу буд. №1 по вул. Свободи в м. Павлограді Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , перебуваючи позаду ОСОБА_8 , наніс останньому один удар тупим твердим предметом, схожим на скляну пляшку, в область волосистої частини голови в потиличній ділянці, від якого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю обличчям до низу. Далі ОСОБА_3 , продовжуючи реалізувати свій злочинний протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , скориставшись тим, що потерпілий знаходиться в безпорадному стані та не може чинити опір, наніс не менше чотирьох ударів руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дев`ятого ребра зліва та синця грудної клітини зліва, які з своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш як на 21 день); забійної рани лівої надбрівної дуги, саден на волосистій частині голови в потиличній ділянці, на переніссі справа, на підборідді зліва, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого стегна в нижній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 13 липня 2023 року в ході сварки з ОСОБА_8 він завдав останньому тілесні ушкодження. Підтвердив, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 отримав саме від його умисних дій. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази, суд дійшов висновку, що окрім фактичного визнання винуватості самим обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена іншими матеріалами справи, та вважає, що його вина знайшла своє повне доказове підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, які є на думку суду у повній мірі обґрунтованими, належними та допустимими, і які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Згідно протоколу огляду місця події від 14 липня 2023 року з фототаблицею до нього, об`єктом огляду є ділянка місцевості за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Свободи. Під час огляду нічого не вилучалося.

Згідно висновку експерта № 303 від 27 липня 2023 року, згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги; саден на волосистій частині голови в потиличній ділянці, на переніссі справа, на підборідді зліва, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого стегна в нижній третині; закритого перелому 9 ребра зліва та синця грудної клітини зліва. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги, саден на волосистій частині голови в потиличній ділянці, на переніссі справа, на підборідді зліва, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого стегна в нижній третині; закритого перелому 9 ребра зліва та синця грудної клітини зліва утворились від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли по ударному механізму та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 було спричинено не менше чотирьох травмуючих дій. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9 ребра зліва та синця грудної клітини зліва за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги, саден на волосистій частині голови в потиличній ділянці, на переніссі справа, на підборідді зліва, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого стегна в нижній третині за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати 13 липня 2023 року. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, малоймовірне їх утворення при падінні з висоти власного зросту.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26 липня 2023 року з відеозаписом до нього, потерпілий ОСОБА_8 відтворив обставини події, які мали місце 13 липня 2023 року поблизу буд. АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_8 відтворив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень та розповів, що ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження, нанісши два удари в область потилиці тупим твердим предметом (яким саме він не бачив) після чого він впав обличчям донизу, а ОСОБА_3 продовжував наносити неодноразові удари ногами по тулубу (більше зліва в область грудної клітини), по голові, по ногам та по обличчю. Також поки він лежав на траві ОСОБА_3 наносив йому неодноразово удари ногами та кулаками по тулубу, по голові та по кінцівках.

Згідно висновку експерта № 304-Д від 27 липня 2023 року, враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує потерпілий, в ході проведення слідчого експерименту за його участю. Тобто механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному потерпілим ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участю.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26 липня 2023 року з відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_9 відтворила обставини події, які мали місце 13 липня 2023 року поблизу буд. АДРЕСА_1 . Зокрема, ОСОБА_9 відтворила механізм нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та розповіла, що ОСОБА_3 вдарив пляшкою по голові по потилиці ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав обличчям донизу, а ОСОБА_3 продовжив наносити йому неодноразові удари ногами по тулубу (більше в область грудної клітини зліва) та по голові. Під час того, коли ОСОБА_8 лежав на землі, ОСОБА_3 наносив удари ногами та кулаками по всьому тілу.

Згідно висновку експерта № 305-Д від 27 липня 2023 року, враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказала свідок ОСОБА_9 , в ході проведення слідчого експерименту за її участю. Тобто механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту.

Сторони кримінального провадження не наполягали на дослідженні інших доказів, при цьому стороною захисту не оспорюються матеріали кримінального провадження, що були долучені на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, та наявні в даному кримінальному провадженні.

Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання,

ОСОБА_10 запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Речові докази:

- CD-диск з відеозаписом подій 13 липня 2023 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1