Справа 127/2161/24
Провадження 1-кс/127/890/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи до якої застосовується екстрадиційний арешт ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до Федеративної Республіки Німеччина, та його фактичної передачі, з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, за фіксації судового розгляду за допомогою технічних засобів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 із вищевказаним клопотанням.

Клопотання мотивоване тим, що Правоохоронними органами м. Берлін Федеративної Республіки Німеччина здійснюється розслідування стосовно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених §§ 223 абз. 1, 224 абз. 2 № 4, 242 абз. 1, 243 абз. 1 речення 2 № 3, 249 абз. 1, 25 абз. 2, КК Федеративної Республіки Німеччини (нанесення небезпечних тілесних ушкоджень, крадіжка, напад, збройне пограбування).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ухилявся від органів слідства, Дільничим судом району Тіргартен м. Берлін 22.03.2023 винесено наказ про його арешт (європейський ордер на арешт).

Відповідно до Червоного оповіщення Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2023/83586 встановлено, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючим терміном арешту до 15.12.2028 за вчинення злочинів, передбачених статтями 223 I, 224 I, 242 I, 243 I, 249 I, 78 I, III, 78 с I КК Федеративної Республіки Німеччини (напад, збройне пограбування).

В міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський Отач» 16.12.2023 під час здійснення прикордонного контролю затримано ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.12.2023 до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) застосовано тимчасовий арешт на строк 40 (сорок) діб, тобто до 10 години 30 хвилин 24.01.2024.

За повідомленням Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», 12.01.2024 на підставі ч. 3 ст. 588 КПК України установою до Вінницького міського суду Вінницької області надіслано письмову заяву ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) про згоду на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 (справа № 127/1380/24) затверджено згоду громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його видачу (екстрадицію) у спрощеному порядку з України до Федеративної Республіки Німеччина.

Крім того, до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччина про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з матеріалами запиту розшукуваний є громадянином Республіки Молдова.

Установлено, що за вчинені ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) кримінальні правопорушення, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років.

Інкриміновані ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) кримінальні правопорушення за законодавством України відповідають ст. 28, 121, 185, 187 КК України та є екстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинені ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) кримінальні правопорушення, не минули, оскільки він ухилявся від досудового розслідування.

Офісом Генерального прокурора 19.01.2024 Вінницькій обласній прокуратурі доручено звернутися до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) екстрадиційного арешту з метою його фактичної передачі.

На цей час ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) утримується в слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)». Строк його тримання під вартою (тимчасовий арешт) закінчується 24.01.2024 о 10 годинні 30 хвилин.

Відповідно до ч. 1. ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (ч. 8 ст. 584 КПК України).

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ КПК України або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Частиною 3 статті 18 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року визначено, що запитуюча Сторона інформується про місце і дату передачі правопорушника та про тривалість строку, впродовж якого відповідна особа утримувалась під вартою з метою її передачі.

Положеннями п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме законного арешту або затримання особи щодо якої проводиться процедура депортації або екстрадиції.

У п. 109 рішення «Солдатенко проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що взяття особи під варту на підставі п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції не вимагає наявності підстав вважати, що тримання під вартою особи, стосовно якої вчиняються дії з метою її екстрадиції, потребується, наприклад, для того, щоб запобігти вчинення нею правопорушення чи втечі.

У цьому зв`язку п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції передбачає захист на рівні, відмінному від рівня захисту за п. c ч. 1 ст. 5 Конвенції тобто все, що потребується згідно з пунктом f, це здійснювана процедура екстрадиції.

У справі «Мокаллал проти України» ЄСПЛ установив: якщо наміром влади було екстрадувати особу і не існувало юридичних чи фактичних перешкод для кінцевої екстрадиції, тримання під вартою не можна вважати незаконним або свавільним.

Таким чином, міжнародним договором та практикою ЄСПЛ передбачено арешт особи щодо якої вирішується питання про видачу, як обґрунтований та вмотивований захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виходячи з положень ст. 9 Конституції України, ст. 26 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів, ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України» існує пріоритет міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, над національним законом, і якщо таким міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

На підставі наведеного, керуючись п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 1, 12, 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 26 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів, ст. 9 Конституції України, ст. ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 29, 183, 184, 584 КПК України, заступник прокурора Вінницької області просив слідчого суддю дане клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставин викладених в ньому, просив слідчого суддю дане клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт).

Особа до якої застосовується екстрадиційний арешт та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4, 6, 8, 10, 11 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.

При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Відповідно до статті 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованою Верховною радою України 10 листопада 1994 року, договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання. Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання. Видача для приведення вироку у виконання провадиться за такі діяння, які відповідно до законодавства запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких особу, видача якої потрібна, було засуджено до позбавлення волі на термін не менш шести місяців або до більш тяжкого покарання.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) є громадянином Республіки Молдова, перебував у міжнародному розшуку, у зв`язку із чим вказаною країною йому обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Наведене свідчить, що у разі звільнення ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання є обґрунтованим та до ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), для забезпечення виконання рішення Міністерства юстиції України про його видачу та забезпечення фактичної передачі компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 183, 197, 199, 584 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), для забезпечення його фактичної передачі компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діє протягом 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 березня 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 березня 2024 року.

Утримувати ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя