Провадження №1-кп/369/555/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 . Вказане клопотання прокурор обґрунтував продовженням існування ризиків: переховування обвинуваченого ОСОБА_11 від суду та впливу на свідків, потерпілого, які ще не допитані у справі. Обґрунтовуючи продовження існування ризиків у справі на даний момент, прокурор вказував на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим; на відсутність у обвинуваченого сталих соціальних зв`язків, зокрема відсутність осіб на утриманні, які б могли забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також відсутність постійного місця роботи та джерела доходу на момент затримання останнього, при цьому прокурор вказував, що місце реєстрації обвинуваченого є тимчасово окупованою територією України. Також прокурор вказував про існування ризику впливу на потерпілих, які звернулися із цивільним позовом та свідків, які ще не допитані у справі, обґрунтовуючи це тим, що обвинуваченому відомі місце проживання останніх та йому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства. З огляду на вказане, прокурор в клопотанні зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам у справі, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки прокурор жодними доказами не підтвердив доводи клопотання щодо існування ризиків у справі. При цьому обвинувачений ОСОБА_11 наголошував на тому, що він тривалий строк утримується під вартою (понад вісім років), на підтвердження чого надав довідку ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 16.11.2023 року № 08/77657. При цьому вказував на необґрунтованість доводів прокурора про існування ризиків у справі, відсутність доказів того, що ризики не зменшилися або з`явились нові ризики; що тяжкість пред`явленого обвинувачення сама по собі не може бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою; наголошував на існуванні у нього міцних соціальних зв`язків, а також наявність постійного місця реєстрації. Крім того, обвинувачений вказував, що прокурор не довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам у справі. З огляду на вказане, просив застосувати до нього інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечив з підстав його необґрунтованості належними доказами, зазначав, що ризики зменшились з плином часу, вказував на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також орендованого житла в м. Києві, зазначав про надмірне перебування обвинуваченого під вартою. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проти клопотання прокурора заперечили з підстав необґрунтованості заявлених прокурором ризиків та просили суд в його задоволенні відмовити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховує характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого ОСОБА_11 , який не надав належних доказів наявності у нього офіційного місця роботи, джерела доходу, активної трудової діяльності до затримання, доказів сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, доказів перебування у нього на утриманні осіб, та з урахуванням зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на даному етапі розгляду справи продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинуваченого від суду та впливу на потерпілих, свідків, доказів зменшення вказаних ризиків матеріали справи не містять та під час судового засідання не здобуто, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, суспільно небезпечним наслідком якого стала смерть двох осіб, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, колегія суддів враховує, що докази, зібрані сторонами кримінального провадження ще не досліджені в повному обсязі, а тому визначений ризик є обґрунтованим. Крім того, свідки та потерпілі у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з огляду на стадію розгляду справи, тому ризик впливу на свідків у справі є реальним.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, докази протилежного в матеріалах провадження відсутні та під час судового засідання не встановлені. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 .

При цьому, колегія суддів виходить із того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Врахувавши положення статей 177, 178, ч. 5 статті 182 КПК України, колегія суддів з огляду на тривалість перебування обвинуваченого в місці попереднього ув`язнення, дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру застави з 120 до 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 295240 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Колегія суддів, дійшла висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених у цій справі, зможе бути достатнім стримувальним фактором, щоб розвіяти будь-яке бажання з боку обвинуваченого переховуватися (рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» 12050/04 від 28.09.2010 року).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів з 12.12.2023 року до 09.02.2024 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_11 заставу, розмір якої зменшити до 110 (сто десять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 295240 (двісті дев`яносто п`ять тисяч двісті сорок) гривень 00 коп., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 14.12.2023 року о 17 год. 10 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_12 Перекупка

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3