Номер провадження: 11-сс/813/1934/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000166 від 06 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 19 січня 2023 року включно, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що в повідомленні про підозру визначений розмір матеріальної шкоди на суму 231 873, 21 грн., що не відповідає дійсності та ставить під сумнів обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_7 .

У даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені с.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_7 не переховувався та не має наміру переховуватись від правоохоронних органів, навпаки він всіляко сприяє досудовому розслідуванню.

Крім того підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, він раніше не судимий, має сім`ю дружину та трьох дітей, працевлаштований та має стабільний дохід.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З заявами, або клопотаннями про перенесення судового засідання на іншу дату до суду не звертався.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без участі прокурора.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконна порубка дерев у лісах, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, що спричинили тяжкі наслідки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

протоколом огляду місця події від 25 вересня 2023 року, відповідно до якого була оглянута територія Павлівського лісництва, де була зафіксована порубка 76 дерев породи дуб та інших порід;

протоколом огляду місця події від 28 вересня 2023 року, відповідно до якого була оглянута території лісового угіддя «Байдове», яке розташована за адресою: Одеська область, с. Росіяновка, за координатами 47.23694, 29.655428, в ході якого виявлено та вилучена деревина біля 17,5 складометрів, вантажний автомобіль «КАМАЗ» д/з НОМЕР_1 , та були затримані на місці вчинення злочину ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

протоколом огляду місця події від 28 вересня 2023 року, в ході якого була оглянута територія яка розташована за буд. АДРЕСА_1 , за координатами 47.226623829.7019624, на якій ОСОБА_14 , здійснював продаж деревини. Під час огляду виявлено та вилучено деревина за походженням «Ясень» «Дуб», різного діаметру від 10 см до 30 см, довжиною приблизно один метр;

протоколом огляду грошових коштів, які добровільно видав ОСОБА_14 у загальній сумі 5500 гривень, які він отримав від ОСОБА_15 за продажу дров.

висновками спеціалістів державної екологічної інспекції в Одеській області.

розсекреченими матеріалами НСРД, які підтверджують причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до скоєння інкримінованих їм правопорушеннях;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 було продовжено до 4-ох місяців, а саме до 28 січня 2024 року.

Станом на 22 листопада 2023 року (дата розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою) досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено не було, оскільки органу досудового розслідування необхідно було виконати ще ряд процесуальних дій, серед яких, зокрема: отримати 8 висновків комп`ютерно-технічних експертиз за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», які призначені 02.10.2023 року; провести огляди носіїв інформації, які будуть долучені до висновків комп`ютерно-технічних експертиз; після отримання відповіді з ОНПС Південно-Західного округу, щодо збитків по проведеним слідчим експертиментам з підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , призначити судову інженерно-екологічну експертизу та отримати висновок; встановити місцезнаходження та допитати осіб, які здійснювали закупівлю дров, виготовлених із незаконно вироблених дерев; провести тимчасовий доступ до відомостей, які становлять банківську таємницю та перебувають у володінні АТ КБ «Приватбанк»; провести тимчасовий доступ до відомостей, які становлять банківську таємницю та перебувають у володінні у володінні АТ «Державний ощадний банк України»; провести тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ПрАТ «ВФ Україна»; провести тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ПрАТ «Київстар»; провести тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ТОВ «Лайфселл»; встановити всіх осіб, які причетні до скоєного злочину; отримати розсекречені ухвали суду про проведення негласних слідчих (розшукових) дій; додатково допитати підозрюваних по обставинам вказаних у підозрі; виконати вимоги, передбачені ст.291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Оскільки досудове розслідування завершено не було слідчий суддя дійшов висновку про те, що у кримінальному провадженні не зменшились ризики, передбачені пунктами 1) та 3) ч.1 статтею 177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та здійснювати вплив на свідків, з метою схилити їх до зміни своїх показань.

Апеляційний суд погоджується з існуванням вказаних ризиків і вважає, що вони не зменшились і продовжують існувати з урахуванням того, що саме ОСОБА_7 є організатором злочину і розробив план злочинної діяльності, пов`язаної з незаконною порубкою дерев.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19 січня 2023 року включно, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2023 року, а саме в якості альтернативного запобіжного заходу визначив заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 342 000 (один мільйон триста сорок дві тисячі) гривень.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В порушення вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_7 застави саме в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 342 000 (один мільйон триста сорок дві тисячі) гривень, яку підозрюваний та його родичі об`єктивно не мають можливості внести.

При цьому слідчий суддя не врахував фактичні обставини кримінального провадження, а саме, що, відповідно до клопотання слідчого, в результаті протиправної діяльності в тому числі ОСОБА_7 , державі було завдано матеріальну шкоду на значно меншу суму 231 873 грн. 21 коп.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя не вмотивувавши своє рішення в цій частині, в порушення вимог ч.4 ст.182 КПК України, визначив підозрюваному ОСОБА_7 завідомо непомірний розмір застави, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Викладені обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_7 , який є громадянином України, зареєстрований та до затримання проживав на території Одеської області, він одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно визначити заставу в межах, встановлених п.2) ч.5 ст.182 КПК України, а саме - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень (2684 грн. * 80).

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про продовження строку тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 19 січня 2024 року включно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 .

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 19 січня 2024 року включно.

Визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 заставу 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) (2684 грн. * 80).

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 07.12.2023 року, заставна сума за ОСОБА_7 , (номер провадження №11-сс/813/1934/23; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 )

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4