Справа № 352/1882/20
Провадження № 1-кс/352/369/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

02 жовтня 2023 р. м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянув клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, 28 вересня 2019 Івано-Франківським апеляційним судом за ч.1 ст.121 КК України засудженого до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Клопотання надійшло до суду «29» вересня 2023.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора,

в с т а н о в и в :

Клопотання обгрунтовується тим, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених обставинах, незаконно, з метою незаконного посіву конопель, придбав невстановлену кількість зерен конопель. У подальшому, ОСОБА_6 на початку весни 2020 року, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний посів та незаконне вирощування конопель, із залученням невстановлених в ході досудового розслідування осіб та за попередньою змовою з ними, для власного вживання, а також з метою збуту, не маючи відповідного дозволу на культивування та вирощування конопель, з метою доведення рослин коноплі до стадії дозрівання, шляхом неодноразового прополювання сапою землі від бур`янів навколо рослин коноплі та пасинкування їх, тим самим здійснюючи догляд за ними, не маючи встановленого законом дозволу на вирощування конопель, здійснив їх незаконне вирощування на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0005, що є частиною належного домогосподарства, яке знаходиться у садово-городньому товаристві «Залізничник» в селі Рибне, Тисменицького району, Івано-Франківської області, власником якої був родич дружини ОСОБА_6 - покійний ОСОБА_7 , які в подальшому збирався використати для виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс. Продовжуючи свої злочинні дії, у серпні-вересні 2020 року, коли рослини коноплі дозріли, ОСОБА_6 не знищив їх, а частину коноплі в кількості 70 рослини, що згідно висновку експертизи є частинами рослин роду «коноплі», вимикав з корінням, а з іншої частини зірвав листя та суцвіття, які переніс на горище житлового будинку, що на території земельної ділянки, яка знаходиться у садово-городньому товаристві «Залізничник» в селі Рибне Тисменицького району Івано-Франківської області, при цьому залишивши на місці посіву 18 частин рослин конопель з корінням, які згідно висновку експертизи є нарковмісними частинами рослин роду «коноплі». Також, у період серпня-вересня 2020 року, ОСОБА_6 дочекавшись дозрівання посіяних ним рослин конопель, з метою незаконного виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, діючи умисно, частину коноплі в кількості 70 рослин вимикав з корінням, зірвав із зазначених рослин верхівки стебел із головками та переніс їх на горище житлового будинку, яке знаходиться у садово-городньому товаристві «Залізничник» в селі Рибне Тисменицького району Івано-Франківської області, де свіжо зірване листя висушив та очистив суху речовину від залишків гілок, таким чином незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною вагою 2 164, 3623 грам, який зберігав, як і для власного вживання, так і з метою збуту, а частину коноплі в кількості 18 рослин конопель з корінням, що згідно висновку експертизи є нарковмісними частинами рослин роду «коноплі», залишив на місці посіву для дозрівання. При цьому, ОСОБА_6 , будучи особою, яка вживає наркотичні засоби шляхом викурювання за допомогою саморобного пристрою з пластикових пляшок, на трьох частинах яких згідно висновку експертизи на внутрішніх поверхнях виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстрат канабісу загальною кількістю 0,1514 грама, в період серпня-вересня 2020 року неодноразово викурював незаконно посіяний ним та в подальшому виготовлений наркотичний засіб канабіс, який він незаконно зберігав за вищевказаною адресою у великих розмірах загальною вагою 2 164, 3623 грам. Далі, ОСОБА_6 будучи особою, яка вчинила злочини передбачені ст. 310, 309 КК України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно виготовив та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, на горищі житлового будинку, який знаходиться на території земельної ділянки у садово-городньому товаристві «Залізничник» в селі Рибне, Тисменицького району, Івано-Франківської області. Так, в кінці серпня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік магазину «Сонях», що по вул. Вовчинецька, 134, в м. Івано-Франківськ, реалізовуючи свій злочинний умисел на збут наркотичних речовин, умисно, незаконно, безоплатно збув особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, жителю м. Івано-Франківськ, ОСОБА_8 , а саме надав йому наркотичний засіб для вживання шляхом куріння у вигляді саморобних сигарет, які були викурені неподалік магазину «Сонях», що по вул. Вовчинецька, 134, в м. Івано-Франківськ. Продовжуючи свій злочинний умисел на збут наркотичних речовин, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання неодноразово, в період з червня по вересень 2020 року, безоплатно збув особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, жителю м. Івано-Франківськ ОСОБА_9 , а саме надав йому наркотичний засіб, після чого вони удвох по черзі вжили шляхом викурювання за допомогою самостійно виготовленого пристрою для вживання наркотичного засобу типу «бульбулятор» наявний у ОСОБА_6 наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, неподалік продуктового магазину «АТБ-Маркет», що по вул. Вовчинецька, 185, в м. Івано-Франківську. Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою використання для виготовлення психотропних речовин, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання прекурсорів у особливо великих розмірах. З метою реалізації свого злочинного умислу на незаконне придбання, зберігання прекурсорів в особливо великих розмірах з метою використання для виготовлення психотропних речовин, ОСОБА_6 у невстановлений час, не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з прекурсорами, у невстановленому місці, незаконно придбав порошкоподібну речовину, жовтого кольору, що містять прекурсор - фенілнітропропен, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю та незаконно зберігаючи її при собі, переніс до місця фактичного проживання, а саме до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , який перебуває в його власності, де незаконно залишив зберігати порошкоподібну речовину, яка відповідно до висновку експертизи містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю фенілнітропропен у особливо великих розмірах загальною вагою 338, 228 грам, який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту. У сукупності, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311 КК України.

16.01.2021 ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.3 ст.311 КК України.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 310 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено позбавлення волі на строк від трьох до семи років, злочин передбачений ч.2 ст. 307 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачається позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, злочин передбачений ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до нетяжкий злочинів, за вчинення якого передбачається позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, злочин передбачений ч. 3 ст. 311 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачається позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.07.2020; проколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 11.09.2020; протоколами обшуку від 18.09.2020; довідкою УОТЗ ГУНП в Івано-Франківській області; протоколом-стенограмою розмов ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.11.2020; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 14.01.2021; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2021.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 невідоме,

29 січня 2021 слідчим у кримінальному провадження винесено постанову про оголошення його у розшук.

26 квітня 2023 слідчим суддею Тисменицького районного суду Івано-Франківської області винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою здійснення його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, терміни дії якої закінчився, яку виконано не було, оскільки в ході здійснення загальнодержавного розшуку, його місце знаходження встановити не представилось можливим.

В ході досудового розслідування встановити місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 не представилось за можливе, тому 29.01.2021 надано запит до Державної прикордонної служби України та отримано відповідь про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.11.2020 перетнув Державний кордон України в пункті перепуску Бачівськ та до сьогоднішнього часу не повернувся, ймовірно може перебувати на території Республіки Франції.

На основі здобуття вказаної інформації 13.09.2023 слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 в міжнародний розшук, з метою його подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ст. 177 КПК України.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови (ухвали суду) про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство. Вказане також підтверджується ухваленим рішенням Комісією з контролю файлів Інтерполу на дев`яно сто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) про те, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України

(ч. 2 ст. 1 КПК України).

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України до клопотання про видачу особи, яка перебуває в розшуку, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статі 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буди запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП - Інтерпол у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно листа щодо використання можливостей Інтерполу «Генеральний секретаріат та Комісія з контролю файлів) дійшли висновку про те, що справи, в яких інформація про перебування особи в обліках Генерального секретаріату Інтерполу була використана як підстава для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розглядають як типово такі, що не відповідають Правилам Організації, оскільки в цих випадках механізми МОКП - Інтерпол використовуються для вирішення на національному рівні питань щодо обрання (застосування) більш суворих запобіжних заходів.

У разі подальшого внесення до Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про зміну статусу розшуку з «встановленням місцезнаходження» на «арешт з метою екстрадиції» щодо осіб, відносно яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано із посиланням на наявність інформації про них у обліках Генерального секретаріату Інтерполу, це може призвести до того, що відомості про таких осіб будуть видавлені із відповідних обліків, про прийняте рішення буде інформовано усі країни члени Організації, а подальше співробітництво у вказаних справах буде неможливо здійснювати каналами Інтерполу.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно

ОСОБА_6 дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним надалі покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задоволити.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, а саме: витяг з ЄРДР № 0000330 від 23.07.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 16.01.2021; постанову про оголошення розшуку підозрюваного від 29.01.2021; постанову про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук від 13.09.2023, встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного, в тому числі й тримання під вартою, згідно вимог ч.1ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжких злочинів, незаконно впливати на свідків, які під час досудового розслідування дали викривальні показання відносно ОСОБА_6 , вчиняти нові злочини, оскільки підозрюваний раніше судимий.

Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і іншими міжнародними договорами України, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях та Договорах, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови суду про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Відповідно до статей 1, 19 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, органи державної влади, посадові особи якої зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав і в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом (ч. 1 ст. 4 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

В даному випадку підтвердженням оголошення особи в розшук є саме постанова органу досудового розслідування про оголошення ОСОБА_6 в розшук від 13 вересня 2023.

Обгрунтованість причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.07.2020; проколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 11.09.2020; протоколами обшуку від 18.09.2020; довідкою УОТЗ ГУНП в Івано-Франківській області; протоколом-стенограмою розмов ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.11.2020; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 14.01.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2021.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 310 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі на строк від трьох до семи років, ч.2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, ч. 2 ст. 309 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, ч. 3 ст. 311 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Крім того, як Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і Конвенцією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Так, згідно ст. 5. ч. 1, п. f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм законодавства так і кримінального процесуального Кодексу України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від суду, крім того, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків з метою змінити їх показання в подальших судових розглядах, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також слід врахувати те, що до органу досудового розслідування ОСОБА_6 не з`являвся, доказів, які підтверджують факт неможливості участі у судовому засіданні, не надав, а також наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно абз.7 ч.4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги викладене, та те, що існує великий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжких злочинів, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові злочини, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_6 оголошений в міжнародний розшук, згідно інформації Державної прикордонної служби України 12.11.2020 перетнув Державний кордон України в пункті перепуску Бачівськ та до сьогоднішнього часу не повернувся, а тому, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вирішення питання про доцільність витрачання ресурсів при реалізації запобіжного заходу, відповідно до ст. 177, 178 КПК України, не входить до компетенції слідчого судді, а відноситься до повноважень органу досудового розслідування та прокурора.

У відповідності до положень ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, враховуючи принцип верховенства права, мінімізуючи ризик допущення свавілля щодо прав і свобод людини і громадянина, враховуючи не тільки тяжкість злочинів, а оцінюючи конкретні обставини справи, характеристику підозрюваного, з урахуванням наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, враховуючи особу підозрюваного, з метою запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 323 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Івано-Франківськ, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виконання ухвали доручити працівникам відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ