УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000343 від 08.11.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка, Черкаської області, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займав посаду інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000343 від 08.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 368 КК України.

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наказом начальника ДПП НП України від 15.11.2021 № 1520 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області.

В силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_4 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22 і 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вони зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, правоохоронними органами є органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, ліквідовується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 розділу І положення «Про управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції» затвердженого наказом ДПП від 18.11.2021 № 2597 (далі Положення), управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі Управління) є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до п.п. 2, 4, п. 1 розділу ІІ Положення, основними завданнями Управління є запобігання кримінальним, адміністративним правопорушенням, попередження, виявлення та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, випадків насильства у сім`ї, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх учиненню; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за додержанням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, організація контролю за додержанням законів, інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду, визначено «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Постанова).

Відповідно до п. 3 Постанови, Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 4 Постанови, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. п. 5, 6, 7, 8, 10 Постанови:

-результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або

долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі

встановлення стану сп`яніння.

-водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

-поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

-у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

-огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчорегульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Під час службової діяльності інспектор взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ОСОБА_4 у своїй службовій діяльності керується та повинен знати Конституцію України, Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» і закони України, Укази і Розпорядження Президента України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, накази МВС України та Національної поліції України, тощо.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із інспектором взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин при наступних обставинах.

Так, 01.11.2023 приблизно о 16 годині 50 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, заявник у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вийшов з відділення № 60 Нової пошти, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 103а та прослідував до свого автомобіля марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , після чого почав рух по вул. Старопортофранківська у напрямок центра міста.

Надалі, того ж дня, приблизно о 16 годині 55 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 91, з використанням спеціальних світових та звукових сигналів автомобіль ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зупинений екіпажом № 303 Роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП у складі інспектора взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 та інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 , на службовому автомобілі Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні.

Не пізніше зазначеного моменту, а саме 16 годин 55 хвилин 01.11.2023 у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди.

З цією метою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у ході перевірки документів ОСОБА_8 повідомили останньому, що він начебто перебуває у стані наркотичного сп`яніння, та погрожуючи останньому притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, почали вимагати від ОСОБА_8 неправомірну вигоду загальною сумою у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень за не складання адміністративних матеріалів та не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Побоюючись протиправних дій співробітників УПП в Одеській області ДПП НП України, ОСОБА_8 погодився на висунуту йому вимогу, у той же час повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про те, що у нього наявні лише 3000 гривень, та діючи за вказівкою працівників поліції передав останнім 3000 гривень.

Таким чином, інспектор взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 та інспектор взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 , будучи працівниками правоохоронного органу та службовими особами, 01.11.2023, приблизно о 16 год. 55 хв., знаходячись на дорозі біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень за не вчинення в інтересах ОСОБА_8 як особи, що надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за не складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП та, як наслідок, не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності.

Також, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 24.11.2023, інспектор взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 та інспектор взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 , заступили на чергування у складі екіпажу Д-505 на службовому автомобілі Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні, здійснюючи чергування на блокпості на в`їзді у м. Одеса на трасі М-05 «Київ-Одеса».

Приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зупинили автомобіль марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 під приводом пошкодження номерного знаку автомобіля.

У ході перевірки документів ОСОБА_8 інспектор взводу № 1 роти

№ 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 провів огляд автомобіля та побачив у автомобілі склянку із таблетками, які ОСОБА_8 зберігав при собі для особистого вжитку, які є лікарськими засобами, що не містять у собі сильнодіючих речовин, наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів або їх аналогів.

Виявивши зазначені таблетки, інспектор взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 та інспектор взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 почали звинувачувати ОСОБА_8 у зберіганні та перевезенні при собі наркотичних засобів, у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та почали погрожувати повідомленням про виявлений злочин слідчо-оперативну групу райвідділу поліції, вилученням транспортного засобу, та притягненням ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів та адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, у ході огляду автомобіля марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 побачив портмоне ОСОБА_8 , взяв його у руки та побачив всередині портмоне грошові кошти.

Продовжуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання та отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виказали ОСОБА_8 вимогу у наданні останнім неправомірної вигоди за не повідомлення про виявлений злочин слідчо-оперативної групи та, як наслідок, не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, а також за не складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобів у стані наркотичного сп`яніння, та, як наслідок, не притягнення його до адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_8 вимушено погодився.

Встановивши наявність у ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 17000 гривень та 10 доларів США, ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел із ОСОБА_4 направлений на отримання неправомірної вигоди, відійшов до останнього та через декілька секунд повернувся до ОСОБА_8 .

Поспілкувавшись із ОСОБА_4 , ОСОБА_7 вказав

ОСОБА_8 , щоб останній сів до свого авто на переднє пасажирське сидіння, у свою чергу ОСОБА_7 сів на сидіння водія.

Перебуваючи в автомобілі марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 під контролем ОСОБА_7 , який перебував на сидінні водія та спостерігав за його діями, перерахував наявні в портмоне грошові кошти.

У свою чергу, ОСОБА_4 перебував біля вказаного автомобіля, зі сторони ОСОБА_8 , поруч із відкритими дверцями.

Однак, вирішивши, що виявлених у ОСОБА_8 готівкових грошових коштів не достатньо, ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел

із ОСОБА_4 направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи

з корисливих мотивів, запитав, які ще грошові кошти наявні у ОСОБА_8 при собі, останній повідомив, що має ще 5000 (п`ять) тисяч гривень у безготівковій формі на картковому рахунку. Почувши вказане, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про необхідність проїхати до гіпермаркету «Нова Лінія», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, буд. 8/2, та за допомогою банкомату конвертувати безготівкові грошові кошти у готівкові, які у подальшому також передати їм.

При цьому, з метою забезпечення дій ОСОБА_8 , а також гарантування того, що останній не залишить місце виявлених правопорушень, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 забрали у ОСОБА_8 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , повідомивши, що будуть чекати ОСОБА_8 у службовому автомобілі Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні уздовж Київського шосе навпроти виїзду з паркувальної зони гіпермаркету «Нова Лінія».

Діючи на виконання протиправних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 сів у автомобіль марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , проїхав до паркувальної зони гіпермаркету «Нова Лінія», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, буд. 8/2, пройшов у гіпермаркет, де у банкоматі АТ «Райффайзен Банк» зі свого карткового рахунку № НОМЕР_3 зняв та у подальшому додатково з іншими грошовими коштами зберігав при собі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Вийшовши із будівлі гіпермаркету, ОСОБА_8 пройшов до службового автомобіля Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований уздовж Київського шосе навпроти виїзду з паркувальної зони гіпермаркету «Нова Лінія».

За вказівкою ОСОБА_7 , який характерним рухом руки вказав напрямок в бік ОСОБА_4 який в цей час перебував на правому передньому пасажирському сидінні службового автомобіля Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 через передні праві пасажирські двері на виконання раніше висунутих вимог передав ОСОБА_4 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, які лежали у нього у портмоне та 5000 (п`ять тисяч) гривень, які він зняв у банкоматі АТ «Райффайзен Банк», тобто загалом 22000 (двадцять дві тисячі) гривен.

Отримавши вищевказані грошові кошти, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел із ОСОБА_7 направлений на отримання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, поклав їх між переднім пасажирським сидінням та правою ногою.

Після цього, ОСОБА_4 повернув ОСОБА_8 раніше вилучені посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 .

Після вказаного ОСОБА_8 повернувся до належного йому автомобіля марки «Рено Меган» номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_4 поїхали на службовому автомобілі Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні продовжувати службу.

Таким чином, інспектор взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_7 та інспектор взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 , будучи працівниками правоохоронного органу та службовими особами, 24.11.2023, приблизно о 12 год. 10 хв., продовжуючи свій злочинний умисел направлений на особисте протиправне збагачення, знаходячись у службовому автомобілі Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні на дорозі біля виїзду з паркувального майданчику гіпермаркета «Нова Лінія» за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, буд. 8/2, діючи за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 22000 (три тисячі) гривень за не вчинення в інтересах ОСОБА_8 як особи, що надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за не повідомлення про виявлений злочин слідчо-оперативної групи та, як наслідок, не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів, а також за не складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобів у стані наркотичного сп`яніння, та, як наслідок, не притягнення його до адміністративної відповідальності, загалом отримавши від ОСОБА_8 у період з 01.11.2023 по 24.11.2023 неправомірну вигоду у розмірі 25000 (двадцять п`ять) тисяч гривень.

24.11.2023 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 25.11.2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого суді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що підозра, повідомлена ОСОБА_4 є необґрунтованою та відповідно ризики, викладені у клопотанні, є недоведеними. Адвокат ОСОБА_5 звернула увагу на соціальні зв`язки її підзахисного, а саме: ОСОБА_4 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.

-підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погодився, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.11.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: заявою ОСОБА_8 від 03.11.2023 про вчинення злочину; протоколом допиту ОСОБА_8 у якості свідка від 09.11.2023; протоколом додаткового допиту ОСОБА_8 у якості свідка від 25.11.2023; протоколом огляду місця події від 24.11.2023; протоколом обшуку транспортного засобу - службового автомобіля Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 від 24.11.2023; протоколом допиту у якості свідка ОСОБА_9 від 25.11.2023; протоколом затримання ОСОБА_4 від 24.11.2023; протоколом затримання ОСОБА_7 від 24.11.2023; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 24.11.2023.

Слідчий суддя суд вважає, що вищевказані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

24.11.2023 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 було затримано та 25.11.2023 року останньому було повідомлено про підозру, а отже досудове розслідування кримінального провадження наразі знаходиться на своєму початковому етапі, наразі встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні. Зазначене, на думку слідчого судді, вказує на обґрунтованість посилання сторони обвинувачення щодо існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів підозрюваним, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що в рамках даного кримінального провадження наявна особа свідка ОСОБА_8 , який є заявником у даному кримінальному провадженні. Протоколи допиту такої особи та іншого свідка, в яких зазначені їх анкетні дані, долучені до матеріалів даного клопотання. На теперішній час в значній мірі, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у тому числі, підтверджується саме показаннями свідків.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на теперішній час вказаний свідки допитані. Між тим, враховує слідчий суддя також й відомості в частині того, що за винятком випадків, передбачених ст. 225 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування. Відтак, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, слідчий суддя не може виключати допиту таких осіб безпосередньо судом, в зв`язку з чим, слідчий суддя не може виключати можливого незаконного впливу з боку підозрюваної особи на такого свідка, що в свою чергу свідчить про наявність в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаному ризику можливо шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 ймовірно має знайомих із досвідом роботи в системі органів Національної поліції, а тому останній обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, та може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо), що підтверджує обґрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на наявність в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що вказані доводи сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження. Будь-які відомості, які б могли свідчити про наявність схильності підозрюваного до можливого вчинення інших кримінальних правопорушень у слідчого судді на теперішній час відсутні. За таких обставин, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено існування в рамках даного кримінального провадження означеного ризику, а відповідні посилання сторони обвинувачення є безпідставними.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Як вбачається з фактичних обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_4 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні корупційного кримінального правопорушення. При цьому, враховуючи те, що корупція визнана однією з актуальних загроз національній безпеці України, а вчинення кримінального правопорушення такого роду в період воєнного стану службовими особами Національної поліції України викликає значний резонанс у суспільстві та породжує негативне ставлення українського народу до посадових осіб Національної поліції України.

Відтак, з огляду й на те, що ОСОБА_4 з підозрою не згоден, вирішення питання застосування відносно підозрюваного, того чи іншого запобіжного заходу потребує врахування також існуючого суспільного інтересу, який зводиться не лише до досягнення завдань кримінального провадження, але й до забезпечення та реального здійснення боротьби з корупцією та забезпечення національної безпеки.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги викладене у сукупності, з огляду на тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даній стадії кримінального провадження відносно підозрюваного слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки такої особи, в тому числі, не забезпечать досягнення завдань кримінального провадження в цілому, та міри запобіжного заходу, зокрема.

Відповідно до п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, що на думку слідчого судді, буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000343 від 08.11.2023 року відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 21.01.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 21.01.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1