4 жовтня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
1. вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 р. за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу до покарання у вигляді 1 року іспитового строку,
2. вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 р. за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі,
3. вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 квітня 2021 р. за ст. 395 Кримінального кодексу України до 1 місяця арешту;
4. вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2022 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 Кримінального кодексу України, ст. 4, ст. 70, ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до 4 років 7 днів позбавлення волі,
5. вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2022 р. за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2022 р. призначено остаточне покарання у виді 4 років 7 днів позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, Кримінального кодексу України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Урожайне, Токмацького району, Запорізької області, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину: доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимої:
1. вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2017 р. за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком;
2. вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі;
3. вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
4. вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2018 р. за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
5. вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 р. за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
6. вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 р. за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
7. вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 р. за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,
8. вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 р. за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 р. за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк в 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 сховав викрадені речі до карманів своєї куртки та вийшов з приміщення магазину «ТРАШ» № 57 та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим, викрав зазначене майно та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «ТРАШ» матеріальну шкоду на загальну суму 1710 гривні 43 копійки.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 сховав викрадені речі до своєї сумки, яка була вдягнена у нього на плечі та вийшов з приміщення магазину «Апельмон» та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим, ОСОБА_4 викрав зазначене майно та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «АПЕЛЬМОН ПРАЙМ» матеріальну шкоду на загальну суму 418 гривень 40 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
04.09.2021 в період часу з 16 години 00 хвилин по 18 годину 30 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «ТРАШ» № 57, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 171, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з холодильної камери, яка знаходиться в торговому залі вищевказаного магазину, масло вершкове «Grand Premialle Hxtra 82,5%» масою 180 г в кількості 10 шт., ринкова вартість якого, згідно з висновком експерта № СН-19/108-21/1 1743-ТВ3 від 04. 10.2021 складає 637 гривень 30 копійок, масло солодковершкове «President 82%» масою 200 г в кількості 2 шт., ринкова вартість якого, згідно з висновком експерта № CR-19/108-21/1 1743- ГВ від 04.10.2021 складає 209 гривень 86 копійок.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 сховав викрадені речі до своєї сумки, вийшов з приміщення магазину «ТРАШ» № 57 та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим, викрав зазначене майно та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «ТРАШ» матеріальну шкоду на загальну суму 847 гривень 16 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 185| КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сховали викрадені речі до своїх сумок, вийшли з приміщення магазину «Апельмон» та зникли з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим, викрали зазначене майно та у подальшому розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Апельмон Прайм» матеріальну шкоду на загальну суму 387 гривень 70 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 29.12.2021 в період часу з 11 годин 00 хвилин по 11 годин 15 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 147, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, намагався таємно викрасти з торгової полиці вищевказаного магазину майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: стейк з яловичини рібай «Dry Aged» 2 шт., ринкова вартість яких згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-22/297-ТВ від 11.01.2022 складає 562 гривень 25 копійок.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 сховав викрадені речі під свою куртку, не розплатившись пройшов касову зону, та направився до виходу з вказаного магазину, де був зупинений працівниками магазину.
Отже, ОСОБА_4 намагався спричинити ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 562 гривень 25 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро покаявся у скоєному, надав пояснення про визнання вини та погодження з всіма обставинами скоєння кримінального правопорушення.
Аналогічно обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні визнала себе винуватою у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, щиро покаялась у скоєному, надала пояснення про визнання вини та погодження з всіма обставинами скоєння кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинувачених.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь та кваліфікує дії останнього за епізодом від 05.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за епізодами від 03.10.2021, 04.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за епізодом від 12.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 29.12.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, направлене проти власності, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.
ОСОБА_4 громадянин України, не працює, має постійні місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню дитину доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєного злочину, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання пов`язаного з позбавленням волі.
Такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 , неодноразово будучи особою засудженою за вчинення умисних корисливих злочинів до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально і, звільнившись з місць позбавлення волі не працевлаштувався, а отже не мав офіційного джерела доходу, через невеликий проміжок часу знов вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його прагнення одержувати матеріальну вигоду за рахунок вчинення злочинів, на шлях виправлення не став, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Разом з цим, суд враховує відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого з боку потерпілої юридичної особи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який у скоєному щиро покаявся, тому вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.
Таке порання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.
Водночас, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає підстав для застосування ст.ст .69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 .
Також суд враховує, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 186, КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 4-х років 7-ми днів позбавлення волі.
Кримінальні правопорушення по даній справі мали місце до постановлення попереднього вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2022, тому у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, що передбачено правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Отже згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим виключно у виді позбавлення волі, однак в мінімальному розмірі санкції інкримінованих йому статей Кримінального Кодексу України.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 186, КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 4-х років 7-ми днів позбавлення волі, (яким також враховано покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2022 із зазначенням початку строку відбуття покарання з 15.04.2022).

В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк перебування під вартою за попереднім вироком, зарахувавши відповідно до вимог ст. 72 КК України попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 15.04.2022.

Обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого діяння та кваліфікує дії останньої за епізодом від 12.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила умисний корисливий, направлений проти власності злочин, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

ОСОБА_6 громадянка України, має постійні місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судима.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Отже, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченої, ступінь тяжкості скоєного, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченої покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачена ОСОБА_6 , неодноразово будучи засудженою за вчинення умисних корисливих злочинів до покарання у виді позбавлення волі, яке відбувала реально і, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не стала, офіційно не працевлаштувалась, а отже не мала офіційного джерела доходу, через невеликий проміжок часу знов вчинила умисний корисливий злочин. Разом з цим, суд враховує відсутність будь-яких претензій до обвинуваченої з боку потерпілої юридичної особи, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка у скоєному щиро покаялась, тому вважає за можливе призначити їй покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.185 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 28.02.2023 року засуджена Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, але злочин у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винною у даному кримінальному провадженні, скоєний нею до ухвалення попереднього вироку, який має виконуватись окремо.

Такого висновку суд приходить з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВС України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 у справі №760/26543/17 (провадження№ 51-3600кмо20), якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Крім того, за висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17 (провадження №51-2631кмо19) застосування положень ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі, яка за попереднім вироком була звільнена від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК, припустиме лише у разі, якщо вона засуджується за новим вироком до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням. В такому разі суд визначає остаточне покарання згідно приписів ч.4 ст.70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст.75 цього Кодексу. Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Таким чином, враховуючи що ОСОБА_6 була засуджена 28.02.2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого її було звільнено на підставі ст. 75 КК з випробуванням на строк в 2 роки і, цей вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на день ухвалення цього вироку зберігає свою законну силу, а злочин, за вчинення якого ОСОБА_6 засуджується у цьому провадженні, був вчинений до ухвалення Ленінським районним судом м. Запоріжжя вироку 28.02.2023 року, та новим вироком ОСОБА_6 призначається покарання, яке вона має відбувати реально, тому положення ч.4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку в даному випадку не застосовуються і, суд приймає рішення про необхідність самостійного виконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2023 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувалась та під вартою не трималась, запобіжний захід до обвинуваченої в даному кримінальному провадженні не застосовувався, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування в даному конкретному випадку положень ч.5 ст.72 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 4 жовтня 2023 року.

Обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати, які складаються з вартості проведення експертиз, вирішити згідно з вимогами ст. 124 КПК України. При цьому, судові витрати за епізодом від 12.09.2021 підлягають розподілу між обвинуваченими в солідарному порядку.

Арешт на майно не накладався.

Цивільні позови по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369371, 373376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд визначає остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2022 (яким також враховано покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2022 із зазначенням початку строку відбуття покарання з 15.04.2022), і остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років та 7 (семи) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з 15.04.2022.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 15.04.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 04 .10.2023.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2023 виконувати самостійно.

Речові докази по справі:

- диск DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 гігабайт, на якому знаходяться файли відеозаписів від 24.09.2021 під назвою: «1», «2» з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину «Апельмон», який розташований за адресою: АДРЕСА_4 по матеріалам кримінального провадження № 0001218 від 03.10.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- диск DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 гігабайт, на якому знаходяться файли відеозаписів від 12.09.2021 під назвою: «1», «2», «3» з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину «Апельмон», який розташований за адресою: АДРЕСА_4 по матеріалам кримінального провадження № 0001208 від 01.10.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- диск DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 гігабайт, на якому знаходяться файли відеозаписів від 04.09.2021 року під назвою: «1», «2», «3» з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину «ТРАШ» № 57, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 171 по матеріалам кримінального провадження № 0001183 від 26.09.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- диск DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 гігабайт, на якому знаходяться файли відеозаписів від 29.12.2021 року під назвою: «1», «2» з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину «Сільпо», який розташований за адресою: АДРЕСА_5 по матеріалам кримінального провадження № 0001735 від 29.12.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державного бюджету витрати на проведення судових експертиз у розмірі 2402,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , солідарно на користь державного бюджету витрати на проведення судових експертиз у розмірі 686,48 грн.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, у порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1