1Справа № 335/4642/23 1-кс/335/505/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року у кримінальному провадженні № 0000587 від 16.05.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року у кримінальному провадженні № 0000587 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: з грошових коштів, які знаходяться на банківській карті та рахунку, прив`язаного до неї, АТ КБ «Приватбанк» (), розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д - № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невстановленими особами грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 шахрайським шляхом, в ході якого встановлено, що грошові кошти були перераховані з банківських рахунків потерпілої на інші банківські картки відповідних розрахункових рахунків, в тому числі на рахунок № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року у справі № 335/4642/23 провадження 1-кс/335/1402/2023 у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на грошові кошти в межах суми 380200,39 грн., які знаходяться на банківських картках та рахунках, прив`язаних до них, АТ КБ «Приватбанк» (), розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, в тому числі № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

Представник заявника вважає, що арешт майна ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року має бути скасований.

Вказує, що ОСОБА_4 не має причетності до вчинення кримінального правопорушення, є добросовісним набувачем грошових коштів, отриманих ним у законному порядку шляхом здійснення фінансових операцій на передбачених підставах. Банківський рахунок, на якому знаходяться арештовані кошти, використовувався ОСОБА_4 для продажу і придбання криптовалюти на біржі «Binans на законних підставах, на підтсаві відповідних договорів купівлі-продажу, які ніким не оспорювалися та не були визнані недійсними у передбаченому Законом порядку.

Станом на теперішній час, на вищезазначеному картковому рахунку перебувають кошти ОСОБА_4 у розмірі 450,94 грн., що свідчить про відсутність потреби продовження дії арешту. Разом із тим, продовження дії раніше накладеного арешту на майно ОСОБА_4 , обмежуватиме його права як власника та перешкоджатиме веденню законної фінансової діяльності та не відповідатиме меті кримінального провадження.

Наразі, обґрунтовані данні про необхідність подальшого застосування арешту до вищезазначеного майна, яке належить ОСОБА_4 , а також відомості щодо потреби у подальшому дослідженні та необхідності проведення відносно такого майна слідчих дій, відсутні.

З огляду на тимчасовий характер заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, є обґрунтовані підстави стверджувати, що в подальшому у застосуванні цього заходу в частині арешту грошових коштів ОСОБА_4 відпала потреба, у зв`язку з чим, арешт має бути скасовано.

На підставі ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 05.02.2024 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі заявника на підставі наявних у справі документів. Клопотання просить задовольнити у повному обсязі.

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. 31.01.2024 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечує, в задоволенні клопотання просить відмовити, у зв`язку з необхідністю подальшого встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 від 16.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невстановленими особами грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 шахрайським шляхом, в ході якого встановлено, що грошові кошти були перераховані з банківських рахунків потерпілої на інші банківські картки відповідних розрахункових рахунків, в тому числі на рахунок № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року у справі № 335/4642/23 провадження 1-кс/335/1402/2023 у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на грошові кошти в межах суми 380200,39 грн., які знаходяться на банківських картках та рахунках, прив`язаних до них, АТ КБ «Приватбанк» (), розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, в тому числі № НОМЕР_2

Слідчий суддя зазначає, що слідчим не спростовано доводів заявника, слідчому судді не надано жодних доказів того, що вказані грошові кошти, які були визнані речовими доказами, можуть містити на собі сліди злочину, а також того, що арештоване майно є предметом злочину.

Під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000587, внесеному 16.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не має статусу підозрюваного, обвинуваченого; не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, а відтак не є особою щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру, а також не може забезпечувати завдання арешту майна у кримінальному провадженні.

У слідчого судді відсутні також відомості про те чи проведено будь-які слідчі дії у даному кримінальному провадженні, після накладення арешту на майно.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на дату накладення арешту.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачено змагальність сторін у кримінальному провадженні та свобода у поданні ними до суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не є підозрюваними, обвинуваченим чи засудженим, а також не несе матеріальну відповідальність за злочин.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок ОСОБА_4 та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності ОСОБА_4 за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно на яке накладено арешт відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту рахунків заявника спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає до задоволення.

Згідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а ухвала слідчого судді про скасування арешту майна (чи відмову у його скасуванні), постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі № 569/17036/18 (провадження № 51-598кмо19), від 10.05.2019 року у справі № 760/27555/18 (провадження № 51-2210ск19), та у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 180/1462/17 (провадження № 51-8790км18).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року у кримінальному провадженні № 0000587 від 16.05.2023 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року у справі № 3354642/23 провадження 1-кс/335/1402/2023 в частині грошових коштів, які знаходяться на банківській карті та рахунку, прив`язаного до неї, АТ КБ «Приватбанк» (), розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д - № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Копію ухвали слідчого судді не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати слідчому СУ ГУНП в Запорізькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , а також адвокату ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , які не були присутніми у судовому засіданні під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти ухвали слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1