Справа № 352/2100/23
Провадження № 1-кп/352/265/23
У Х В А Л А

30 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, який проходить строкову військову службу на посаді стрільця - радіотелефоніста 1-го відділення 2-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону (з О та ООДЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військове звання «солдат», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.406 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, тобто порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинене із застосуванням зброї.

В судовому засіданні 30 жовтня 2023 року прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість клопотання, зокрема, через недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважали за можливе обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до таких висновків.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 3 чт. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судом встановлено, що 17.04.2023 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

17.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

19.04.2023 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 15.06.2023 включно.

13.06.2023 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 до 17.07.2023 включно.

12.07.2023 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000076 до 5 місяців, тобто до 17 вересня 2023 включно.

14.07.2023 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 до 10.09.2023 включно.

07.09.2023 року ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області продовжено дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 05.11.2023 включно.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 3 ст. 406 КК України, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Також прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду. ОСОБА_5 , як військовослужбовець правоохоронного органу та маючи постійне місце проживання в м. Запоріжжі, володіє певними знаннями для того, щоб залишити територію Івано-Франківської області поза блокпостами, а також територію України поза пунктами пропуску, встановленими на державному кордоні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 , перебуваючи на волі та проходячи військову під час судового розгляду матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні. Такий ризик як вплив на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Знаходячись на волі, ОСОБА_5 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він є військовослужбовцем і з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити самовільне залишення військової частини або дезертирство, тобто, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 407 або ст. 408 КК України.

Жодної обставини на підтвердження зменшення вказаних ризиків, встановлених при обранні і неодноразовому продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При цьому, суд враховує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема ухилятися від суду. Водночас, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження. Тому жодних підстав для зміни чи скасування раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або ж обрання більш м`якого запобіжного заходу, на чому наголошував захисник, судом не встановлено.

При цьому, не є визначальним критерієм для цього сама по собі тривалість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, стосовно того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, суд враховує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також залишити попередній розмір застави,

Керуючись ст.ст.177,183, 194, 372, 376, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 1, строком на 60 діб, тобто до 29 грудня 2023 року включно.

Визначити заставу в сумі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК