ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні №0000303 від 27.03.2020 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 16 год. 45 хв. 18 листопада 2023 року.

На вказане рішення суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та обрати інший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю реєстрації проживання підозрюваного із покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Зазначає, що ризики, зазначені у клопотанні прокурора, не знайшли свого підтвердження у суді першої інстанції, та доказів на їх підтвердження прокурором не надано.

ЄУНСС:725/352/21 Головуючий в 1-ій ін-ції: ОСОБА_7

НП: 11-кп/822/392/23 Головуючий в апеляційній ін-ції: ОСОБА_1

Категорія: в порядку КПК України

Також вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачений раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, по місцю утримання в СІЗО характеризується позитивно.

Вказує і на те, що прокурор в клопотанні не зазначив суть обґрунтованості підозри, а суд не дав цьому оцінку.

Відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому він просив розглянути подану ним апеляційну скаргу без його участі, при цьому від інших учасників судового провадження будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги провести у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи, наведені в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки рішення районного суду в частині продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не оспорюється, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Першотравневому районному суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000303 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Апеляційним судом встановлено, що в судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яке ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року було задоволено.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого, з метою запобігання вказаним ризикам, йому слід продовжити строк дії запобіжного заходу.

Із таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_6 хоч і є раніше не судимий, однак обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків, а також постійного заробітку, оскільки офіційно не працевлаштований, а отже об`єктивно існують ризики переховування його від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або іншим чином перешкоджання встановленню істини по справі.

На переконання колегії суддів жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, твердження апелянта про недоведеність ризиків, які зазначені в клопотанні прокурора, є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Твердження апелянта про те, що ризики, на які зіслався суд, не підтверджені доказами, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Колегія суддів вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Із врахуванням зазначеного вище є безпідставним доводи апелянта про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу та призначення запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Твердження сторони захисту про наявність постійного місця проживання, позитивних характеристик, а також про те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів захисника про те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 , необґрунтована та не підтверджується доказами, наявними у справі, то такі є безпідставними, оскільки останньому пред`явлено обвинувачення й обвинувальний акт надійшов на розгляд суду першої інстанції, в ході якого судом має здійснюватись оцінка доказів у провадженні, повноти обвинувачення, доведеності вини, фактичних обставин справи, тощо.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції, та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або звільнення обвинуваченого з-під варти не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3