печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт в частині користування нерухомим майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2022 у справі № 757/33852/22-к, в рамках кримінального провадження № 0000108 від 29.05.2017.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано факт скасування арешту на квартиру слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7986/18 на момент її придбання ОСОБА_4 ..

Адвокат в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, вимоги викладені в останньому підтримала в повному обсязі.

Прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заперечення проти задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Слідчим суддею з урахуванням належного повідомлення прокурора, за клопотанням якого було накладено арешт, а також враховуючи необхідність здійснення ефективного судового захисту особи яка звернулась із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, визнано можливим проведення розгляду поданого клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали провадження за клопотанням про скасування арешту майна, заперечення подані прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва, приходить до наступного висновку.

В рамках кримінального провадження № 0000108 від 29.05.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2022 у справі № 757/33852/22-к накладено арешт на накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти російської федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2022 у справі № 757/33852/22-к вбачається, що підставами накладення арешту на вищевказану квартиру є забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості приховування та зникнення майна.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку, що скасування арешту майна в частині заборони користування житловим приміщенням жодним чином не вплине на хід досудового розслідування а також мету з якою такий арешт накладався, крім того, скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в частині заборони користування житлом відновить конституційне право заявника безпідставно обмежене в силу положень національного законодавства, так і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, підстав для порушення якого слідчий суддя на даний момент не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2022 у справі № 757/33852/22-к на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) в частині заборони користування останнім.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1