Справа №766/1231/24
н/п 1-кс/766/1040/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000042 від 25.01.2024, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного огляду місця події від 24.01.2024 року в період часу з 17-04 год до 17-12 год, а саме: паперовий згорток з кристалічною речовиною, який упаковано до сейф-пакету PSP 1472978; картонну коробку з маркуванням «Нова пошта», поміщену WAR 1105584.

Обґрунтування клопотання:

Сектором дізнання ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000042 від 25.01.2024, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: 24.01.2023 в м. Херсоні по вул. 49 ХГД, 26-а було зупинено гр. ОСОБА_3 , який при собі зберігав наркотичну речовину. Виїздом СРОГ вказану речовину вилучено.

24.01.2024 в період часу з 17-04 год. до 17-12 год. під час проведення огляду місця події за адресою: м. Херсоні по вул. 49 ХГД, 26-а, було виявлено та вилучено паперовий згорток з кристалічною речовиною, який упаковано до сейф-пакету PSP 1472978; картонну коробку з маркуванням «Нова пошта», поміщену WAR 1105584.

В ході огляду місця події власника вилученого майна на даний час встановити неможливо.

25.01.2024 постановою дізнавача вилучена речовина визнана речовим доказом.

В даному випадку, перераховане вище вилучене майно, слід вважати речовим доказом по кримінальному провадженню та в подальшому воно може бути використане як доказ.

В разі не забезпечення збереження вилученого в ході огляду майна, воно може бути знищеним, зміненим, втраченим, перетвореним, відчуженим тощо, слід вирішити питання про накладення на них арешту до встановлення істини у кримінальному провадженні.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, якою визначено вимоги до клопотання про арешт майна, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, серед іншого, повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор у клопотанні цитує статті і в загальному зазначає про вилучене майно, але арешт просить накласти не на вилучене майно, а просто на «майно: паперовий згорток з кристалічною речовиною, який упаковано до сейф-пакету PSP 1472978; картонну коробку з маркуванням «Нова пошта», поміщену WAR 1105584». Тож прокурору необхідно було визначитись зі статусом майна, про арешт якого він звернувся із клопотанням.

Більш того, прокурором зазначено у клопотанні, що «було зупинено гр. ОСОБА_3 , який при собі зберігав наркотичну речовину. Виїздом СРОГ вказану речовину вилучено». Разом з цим, у подальшому прокурор зазначає зовсім інші обставини справи, а саме: «під час проведення огляду місця події за адресою: м. Херсон по вул. 49 ХГД, 26-а, було виявлено та вилучено паперовий згорток з кристалічною речовиною, який упаковано до сейф-пакету PSP 1472978; картонну коробку з маркуванням «Нова пошта», поміщену WAR 1105584. В ході огляду місця події власника вилученого майна на даний час встановити неможливо». Тобто, з клопотання незрозуміло що сталося з ОСОБА_3 , який зберігав при собі заборонену в обігу речовину, з яких підстав відбувся огляд місця події у будинку АДРЕСА_1 , і чому власник вилученого майна відсутній та органам слідства невідомий.

Клопотання не містить обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а тільки містить цитування статей КПК України, які регулюють питання накладення арешту на майно, зокрема визначають, що у клопотанні повинні бути зазначені ризики, які можуть наступити в разі незастосування арешту майна.

У клопотанні прокурор має довести, що існують конкретні обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а не перерахувати ці обставини.

Це має бути зроблено з урахуванням того, що майно перебуває у слідчого, тобто необхідно конкретно вказати хто може пошкодити, зіпсувати, втратити, знищити, використати, перетворити майно, передати, якщо майно не арештувати. Чи підлягає майно поверненню якійсь особі в разі ненакладення арешту, адже клопотання заявлене у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, в якій йдеться про збут наркотичних речовин, наркотичних засобів тощо.

Разом з цим, прокурору при зверненні з клопотанням про арешт майна необхідно врахувати чи є вилучена речовина майном та наявність ризиків в разі незастосування їх арешту (ч.11 ст.170 КПК України), оскільки кристалічна речовина не є майном в розумінні КПК України, яке може бути арештоване. Майном у ст. 139 Господарського Кодексу України визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.

Вилучена кристалічна речовина не має вартісної цінності. Це є речовий доказ, який відповідно до ст.100 КПК України повинен зберігатися слідчим у кримінальному провадженні. Відсутні ризики щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речовини. До вказаного речового доказу має доступ тільки слідчий, а тому вказаний речовий доказ не може бути приховано, знищено, пошкоджено, зіпсовано, відчужено тощо, то ж незрозуміло про які ризики втрати речовини зазначає у клопотанні прокурор.

Вилучена речовина є схожою на наркотичну, а тому є вилученою з цивільного обігу, і відповідно до проведення її експертизи не підлягає поверненню жодній особі.

Арешт майна є дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Для цього КПК України визначено багато чинників і критеріїв, за наявності яких може бути накладено арешт на майно. Зокрема, статтею 171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурор про арешт майна, яких прокурором не дотримано. А тому арешт майна не може зводитись до формального звернення прокурора до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а відповідно постановленням слідчим суддею процесуального документа Ухвали Іменем України про накладення арешту на майно, яке не є таким, при відсутності ризиків, визначених ч.1 ст.171 КПК України, здобутим з грубим порушенням кримінального процесуального закону.

Щодо передання судовим рішенням майна, зазначеного у клопотанні та відносно якого дізнавачем прийнято постанову про визнання речовими доказами, на відповідальне зберігання будь-кому слідчий суддя роз`яснює, що питання зберігання речових доказів врегульовано положенням статті 100 КПК України і окремого судового рішення не потребує, тому в цій частині клопотання також задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя накладає арешт на майно, яке було вилучене у визначений КПК України спосіб, за наявності ризиків, визначених ч.11 ст.171 КПК України, вилученого у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Оскільки вилучене майно не є майном в розумінні КПК України, на яке може бути накладено арешт, та необґрунтовані ризики в разі незастосування їх арешту, відсутні обставини, визначені ч.11.ст170 КПК України, то слідчий суддя відмовляє у накладенні арешту на «майно».

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити прокурору Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000042, а саме: паперовий згорток з кристалічною речовиною, який упаковано до сейф-пакету PSP 1472978; картонну коробку з маркуванням «Нова пошта», поміщену WAR 1105584.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1