Справа №295/8949/22
УХВАЛА

Іменем України

01.11.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ЖУВП (№8)" ОСОБА_4 ,

представника установи (лікар) ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з хворобою,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник - адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою, обґрунтовуючи, що ОСОБА_6 вироком призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, яке він відбуває в ДУ «ЖУВП (№8)». За час відбуття покарання ОСОБА_6 одержав травми голови та згідно даних його медичної карти він придбав численні хронічні захворювання, при цьому, внаслідок неналежного надання йому медичної допомоги, його здоров`я під час відбування покарання постійно погіршувалось, внаслідок чого рішенням Медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_6 з 20.07.2020 встановлено безстроково першу Б групу інвалідності, доказом чого є довідка до Акту огляду Медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №199904 та п. 13 Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1588 від 20.07.2020. ОСОБА_6 страждає невиліковним захворюванням, не в змозі самостійно пересуватися та обслуговувати себе, доказом чого є виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого, в якому зазначено, що він хворіє церебро-васкулярною хворобою: гостре порушення мозкового кровообігу по геморагічному типу зліва в лобно-височній гіпертензії, набряк та дислокація головного мозку, афатичні розлади, правостороння геміплегія, правостороння нижньодолева полісегментарна пневмонія.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , підтримав клопотання про звільнення останнього від відбування покарання за хворобою та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив клопотання захисника задовольнити, бо дійсно хворіє на захворювання, яке є підставою для звільнення його від відбування подальшого покарання.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити клопотанню захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою, обґрунтовуючи, що з 07.07.2023 по 21.08.2023 засуджений ОСОБА_6 перебував на обстеженні та лікуванні в терапевтичному відділенні Стрижавської багатопрофільної лікарні №81, після проведеного лікування був виписаний з відділення в задовільному стані до місця відбування покарання.

Представник установи (лікар) ОСОБА_5 зазначив, що пропонував засудженому ОСОБА_6 та його захиснику звернутися до Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи, однак його поради було проігноровано та медичною частиною установи ОСОБА_6 було проведено МРТ (27.04.2023). Після чого, пройшовши огляд лікарів, засуджений був направлений до Стрижавської багатопрофільної лікарні №81 (з 07.07.2023 по 21.08.2023), де був виписаний з відділення в задовільному стані.

Представник ДУ «ЖУВП (№8)» в судовому засіданні при прийнятті рішення щодо клопотання захисника покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що клопотання захисника про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 за хворобою не підлягає задоволенню, в зв`язку з наступним.

ОСОБА_6 засуджений 19.04.1999 вироком Закарпатського обласного суду за ст. 93 п. «а», ст. 142 ч.3, ст. 17 ч. 2, ст. 93 п.п. «а», «г», ст. 142 ч. 2, ст. 222 ч. 1, ст. 42 КК України (в редакції 1960) до смертної кари з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 31.08.1999 вирок залишено без змін.

Вирок набув законної сили 31.08.1999.

Ухвалою Закарпатського обласного суду від 22.06.2000 визначене покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі у зв`язку із гуманізацією кримінального законодавства і скасуванням такого виду покарання як смертна кара.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.04.2020 ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.03.1998 по 31.08.1999 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Закарпатського обласного суду від 19.04.1999.

На даний час ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

Відповідно ч. 2 ст. 84 Кримінального кодексу України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (далі - Перелік захворювань), міститься у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 р. № 1348/5/572 (далі - Порядок).

Зі змісту розділу VI "Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою" Порядку вбачається, що наявність у засудженого захворювання, визначеного Переліком захворювань, має підтверджуватись висновком про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, який складає лікарсько-консультативна комісія закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС - лікарсько-консультативна комісія закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності, з урахуванням результатів медичного огляду засудженого.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 з 07.07.2023 по 21.08.2023 перебував на обстеженні та лікуванні в терапевтичному відділенні Стрижавської багатопрофільної лікарні №81, після проведеного лікування був виписаний з відділення в задовільному стані до ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» за місцем відбування покарання, де отримує необхідне симптоматичне лікування, яке здійснюється за рахунок держави та постійну професійну медичну допомогу.

Так, суд, всебічно й повно дослідивши дані про стан здоров`я і особу засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, найнебезпечнішного для суспільства та держави, враховуючи баланс інтересів, з огляду на мету даного виду покарання, що полягає у захисті суспільства і попередженні скоєння в майбутньому жорстоких злочинів, прийшов до вірного висновку, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу, сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання, адже положення ч.2 ст. 84 КК України не містять обов`язку для суду звільнити особу від покарання або від подальшого його відбування при наявності тяжкої хвороби, а наділяють суд таким правом.

Крім того, судом під час дослідження матеріалів особової справи засудженого та розгляду справи не було виявлено висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, який давав би підстави для задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою. Тобто, відсутні факти, які свідчать, що подальше утримання засудженого в місцях позбавлення волі загрожує його життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Оскільки, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що у ОСОБА_6 наявні захворювання, які перешкоджають йому відбувати призначене судом покарання, суду надано не було, тому, суд дійшов до висновку, що підстави для звільнення останнього від покарання через хворобу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 369, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про звільнення від відбування покарання за хворобою - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира до Житомирського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1