Провадження № 1-в/761/315/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою відносно ОСОБА_3 засудженої вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2022 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою колегії Київського апеляційного суду від 28.08.2023 частково задоволено апеляційну скаргу сторони захисту в частині призначеного покарання та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 років позбавлення волі.

Вказуючи, що засуджена ОСОБА_4 має ряд захворювань, що не дає можливості по стану здоров`я перебувати в умовах позбавлення волі, у зв`язку з чим просила звільнити засуджену від відбування покарання за хворобою.

Дослідивши матеріали клопотання суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно зі ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Таким чином, законним процесуальне рішення може бути лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

Як встановлено кримінальним процесуальним законом, зокрема п. 6, ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, тобто суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, серед інших питань, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема про звільнення від покарання за хворобою, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні.

При цьому, у клопотанні захисника не міститься жодних даних, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва відносно засудженої ОСОБА_3 виконується в ДУ «Київський слідчий ізолятор», тобто що ДУ «Київський слідчий ізолятор» для засудженої ОСОБА_3 відповідно до ст.11 КВК України, є установою відбування покарання. Натомість клопотання містить відомості лише, що засуджена на час звернення до суду з відповідним клопотанням перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Крім того, згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 154 КВК України, клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Наведене свідчить, що клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою - повернути.

Роз`яснити, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: