Справа №293/2051/20
Провадження №1-кп/293/134/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000011 від 08.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селець Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, дітей на утриманні немає, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.03.2021 року за ч.1 ст. 152 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, 395 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 15.04.2019, на підставі п. «в» ч. 1 ст. 3, ст. ст. 4, 5, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та встановлено щодо нього обмеження: заборонено вихід з будинку по місцю постійного проживання з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня; заборонено відвідування ресторанів, кафе, барів, магазинів, відділів у магазинах, які здійснюють торгівлю спиртними напоями, з метою їх придбання; заборонено виїзд в особистих справах за межі Черняхівського району без дозволу органів поліції; зобов`язано явкою в органи поліції для реєстрації кожної суботи місяця.

Будучи ознайомленим з ухвалою суду, попередженим про кримінальну відповідальність, маючи умисел, спрямований на порушення правил адміністративного нагляду з покладеними на нього обов`язками та обмеженнями, ОСОБА_4 неодноразово їх порушував 16.12.2019, 18.12.2019, 23.12.2019, 25.12.2019, 27.12.2019, 30.12.2019, 02.01.2020, 04.01.2020, 05.01.2020, 06.01.2020, 07.01.2020, 08.01.2020, 10.01.2020 року їх порушував, а 12.01.2020 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без дозволу територіальних органів поліції, самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та до 12.10.2020 не повернувся, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Крім цього, 26.12.2019 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов свого знайомого - ОСОБА_7 , який проживав у с. Андріївка Черняхівського району Житомирської області, з метою спільного вживання алкогольних напоїв, де також перебувала ОСОБА_6 . Під час спільного розпивання спиртних ОСОБА_4 помітив, що ОСОБА_6 мала при собі мобільний телефон чорного кольору. В подальшому, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з метою придбання та продовження розпивання алкогольних напоїв разом вийшли із будинку та направились до місця їх можливого продажу. Перебуваючи біля перехрестя вулиць Черняхівська-Щорса в с.Андріївка, Черняхівського району Житомирської області, в цей день та місці, за вищевказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме - мобільного телефону марки «Nomi» моделі «і282» у корпусі чорного кольору, який належав ОСОБА_6 та знаходився у її кишені.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , будучи впевненим у тому, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, підійшов до ОСОБА_6 та непомітно для останньої з її правої кишені своєю рукою таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi» моделі «І282» у корпусі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 » вартістю 354 гривні 34 копійки із сім карткою мобільного оператора «Київстар»: НОМЕР_3 , вартістю 50 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 404 гривні 34 копійки.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, що дійсно у грудні 20198 року викрав телефон у ОСОБА_6 , крім того він неодноразово у 2020 році порушував правила адміністративного нагляду та самовільно залишив місце свого проживання.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаних кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та учасниками судового провадження не заперечується про таке, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст.395КК України, доведена.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.05.2010 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ст. 395КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом вказаних злочинів.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно, спосіб життя (не одружений, не працює), відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та межах санкції ст. 395 КК України у виді арешту.

При цьому, судом встановлено, що з часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, минуло понад 2 роки.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст.49 КК України (у ред., що діяла станом на час вчинення злочину), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Станом на час постановлення судом даного вироку сплинув строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, встановлений ч.1 ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник клопотання про закриття кримінального провадження в частині притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 395 КК України не заявили.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особу може бути звільнено від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання, та на підставі ст.49, ч. 5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності (покарання) на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_4 за ст.395 КК України встановлена судом, тому останній підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст.49 та ч. 5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.03.2021 засуджений за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке відбуває реально.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4 слід призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.03.2021, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його обставинам, даним про особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання, зарахувавши відбування покарання за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.03.2021.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання не встановлено.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід не обирався, клопотань про його обрання до вступу вироку в законну силу не подано.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ст. 395 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ст. 395 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.03.2021, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, зарахувавши покарання, відбуте за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.03.2021.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «Nomi» моделі «І282» у корпусі чорного кольору із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , що перебувають у камері схову речових доказів - повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1