Справа № 727/6537/23
Провадження № 1-кп/727/61/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника в інтересах обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду 1 м. Чернівці клопотання від 19.01.2024 року прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосованого відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - ВСТАНОВИВ:

В провадженні, на розгляді Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000454 від 09.12.2022р., відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В суд прокурором ОСОБА_3 скеровано клопотання про продовження застосованого відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування заявленого клопотання, прокуроро посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України. У відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час на думку прокурора є ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність продовження застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам обвиунваченого - переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання, із урахуванням і того, що закордонний паспорт для виїзду і вЇзду з території України в обвиунваченого вилучено не було; - незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 , який не допитаний в судовому засіданн; - вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності міцних соціальних зв`язків, тяжкості вчиненого особливо тяжкого злочину, того, що раніше ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак, в силу вимог ст. 89 КК України являється не судимим; просив, клопотання задовольнити та в силу положень ч.4 ст. 183 КК України, з огляду на вчинений особливий злочин у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин і їх аналогів та прекурсорів, просив не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши позицію прокурора який в судовому засіданні повністю підтримав доводи клопотання, думку обвинуваченого, який не заперечував проти клопотання прокурора, а також вислухав думку захисника ОСОБА_5 , яка просила копотання задвоольнити частково і застосоувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд зважає на наступне.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою продовження застосованого судовм запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі докази про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, особу обвиунваченого (а саме: вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність в обвиунваченого місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо).

Судом за матеріалами справи, встановлено, що 09.12.2022р. до ЄРДР внесено відомості №0000454 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 01.02.2023р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

27.03.2023р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.05.2023р.. 25.05.2023р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.06.2023р..

Першим заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури 21.03.2023 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 01.05.2023.

25.04.2023р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців, а саме до 01.07.2023.

12.06.2023р. ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Застосваний до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом продовжувався в установленому законом порядку.

Термін дії його спливає 09.02.2024 року. Розгляд справи не завершено, не допитано свідка сторони обвинуваченого , до якого застосвані органом досудового розслідування заходи безпеки, не допитано обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно із ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст. 307 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, а отже, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Судом установлено і те, що наявний в обвинуваченого закордонний паспорт не вилучався.

Також суд враховує, і те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію. Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом його здоров"я.

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором доведені обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Дане не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Суд, на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має соціальні зв"язки, однак, не має відповідного заробітку (доходу) має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з п.5 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд, - ПОСТАНОВИВ:

Клопотання від 19.01.2024 року прокурора пропродовження застосованого запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити, застосований відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 60 діб, - до 15 березня 2024 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення та стороні захисту.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19.01.2024 року

Суддя ОСОБА_1