Справа № 466/1085/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1141/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:

на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 496 200 грн., строком на 60 діб, до 29 грудня 2023 року включно та покладено передбачені ст. 194 КПК України обов`язки.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що рішення суду постановлено без дотримання норм КПК України, які регламентують продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ході судового розгляду.

Акцентує, що судом не обґрунтовано доцільності та крайньої необхідності у продовженні строку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_14 найбільш суворого запобіжного заходу.

Окрім цього наголошує на недоведеності наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та тривалому перебуванні обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.4 ст. 182 КПК України, визначив завідомо непомірний для обвинуваченого ОСОБА_6 розмір застави у сумі 496 200 грн.

Просить змінити ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2023 року та обрати обвинуваченому ОСОБА_15 альтернативний запобіжний захід - заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника - адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали колегії суддів без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням даних про його особу, тяжкості інкримінованих за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України кримінальних правопорушень та мотивів прокурора, а відтак, є всі підстави вважати недостатнім застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною стороною обвинувачення актуальність ризиків і приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

Також, суд першої інстанції, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, з огляду на конкретні обставини справи, належним чином оцінив і наявність підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість, оскільки, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням обвинуваченому ОСОБА_6 застави у розмірі 496 200 грн., забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2023 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4