ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2560/23 Справа № 203/3336/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.28, ч.3 ст.307, ч.2 ст.317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 07 грудня 2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду. Вказані обставини, дані про особу підозрюваного, стадія досудового розслідування у кримінальному провадженні, у якому на теперішній час не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, триває збір доказів, а також враховуючи обізнаність підозрюваного про обставини кримінального провадження, особу свідків, його роль у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тривалість їх вчинення, свідчать про те, що передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які враховувались при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, на теперішній час не зменшились та не втратили своєї актуальності.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, змінивши підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт у нічний час, а саме з 21.00 години до 07.00 години.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що вказана ухвала не відповідає вимогам ст.370 КПК України, яка передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зазначає, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання прокурора і самостійно встановив строк домашнього арешту більший за той, про який просив прокурор. Наголошує, що позбавлення волі ОСОБА_8 протягом цього періоду часу не ґрунтується на належних та достатніх підставах, а тому можливо зробити висновок про порушення Конвенції з прав людини. Прокурором не було доведено недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, вказує на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки та малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

У рішення Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 акцентовано увагу на наступному.

Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина (друге речення абзацу четвертого підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).

… зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. (абзац восьмий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги наведені положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, вважає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України. Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду (абзац тринадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).

…продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою „ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (абзац четвертий пункту 4 мотивувальної частини).

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність оскарженої ухвали вказаним вимогам процесуального закону та гарантій, закріплених в ст. 29 Конституції України в частині її необґрунтованості та невмотивованості, суперечливість висновків в мотивувальній частині ухвали, що потягло незрозумілість, які саме ризики, передбачені ст. 177 КПК України та заявлені прокурором в клопотанні продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, були встановлені судом, а які ні, а також на те, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання прокурора і самостійно встановив строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту більший за той, який просив у своєму клопотанні прокурор.

Перевіривши в цій частині доводи скарги захисника та оскаржену ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість таких тверджень захисника, оскільки вони підтверджуються текстом оскарженого судового рішення, яке з цих підстав підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до ч. 3 ст. 331, ч. 3 ст. 407 КПК України.

Так, під час апеляційного перегляду з наданих суду матеріалів встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000143 від 12 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст. 255, ч.ч. 2,3,5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 червня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, що виразилося в участі у злочинній організації, вчинене службовою особою з використанням службового становища; пособництві у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також пособництві у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації; пособництві в організації або утриманні місць для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненому із корисливих мотивів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 16 серпня 2023 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від

13 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 13 листопада 2023 року включно.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від

02 листопада 2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000143 було продовжено додатково на один місяць, починаючи з 18 листопада 2023 року.

02 листопада 2023 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 строком на тридцять діб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на зміст підозри, викладеної в повідомленні про підозру з посиланням на письмові матеріали кримінального провадження та на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, які на час звернення з клопотанням не відпали та продовжують існувати, а саме:

(1) про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 повідомлено про підозруу вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері громадської безпеки та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років та від 9 до 12 років з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи суворість покарання, яке йому може бути призначено, з урахуванням законодавчої заборони умовного звільнення від відбування покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

(2) про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на думку прокурора свідчить те, що до теперішнього часу не затримано усіх осіб, які приймали участь у злочинній організації серед громадян м.Дніпра та Дніпропетровської області, у тому числі працівників правоохоронних органів Дніпропетровської області та у зазначених осіб до теперішнього часу не вилучено прекурсоровмістких лікарських засобів, хімічних речовин, реактивів та обладнання, призначених для виготовлення психотропних речовин, грошових коштів, отриманих від незаконного обігу цих лікарських засобів та психотропних речовин, комп`ютерної техніки, планшетів, банківських карток та інших речей і документів, які мають відношення до скоєного злочину та мають істотне значення для повного, всебічного проведення досудового розслідування;

(3) про існування ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може незаконно впливати на свідків та експертів, оскільки обвинувачення проти нього базується у тому числі на показаннях свідків, тому може на них здійснювати незаконний вплив з метою схиляння до зміни показань, при цьому підозрюваний обіцянками не розголошувати відомості щодо причетності певних осіб до скоєння злочинів може схилити їх до надання завідомо неправдивих свідчень, а також, будучи обізнаним у доказах, які наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено, ухилитись від кримінальної відповідальності. Вказаний ризик також додатково обгрунтовується тим, що підозрюваний за час проходження служби в ОВС Дніпропетровської області набув широкого кола знайомств та численних контактів серед співробітників та експертних установ, підпорядкованих ГУНП в Дніпропетровській області, а тому може незаконно впливати на експертів;

(4) про існування ризику, передбаченого у п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може координувати діяльність та поведінку не встановлених учасників злочину, у тому числі з числа працівників правоохоронних органів м.Дніпра та Дніпропетровської області;

(5) про існування ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, що підтверджується репутацією самого підозрюваного.

Зазначені обставини, на думку прокурора, свідчать про доцільність застосування до підозрюваного саме цілодобового домашнього арешту та неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

На підставі ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку цілодобового домашнього арешту, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, що виразилося в участі у злочинній організації, вчинене службовою особою з використанням службового становища; пособництві у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також пособництві у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації; пособництві в організації або утриманні місць для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненому із корисливих мотивів.

Наведені у клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, в їх взаємозв`язку та сукупності, зокрема: протоколами допитів свідків, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколами огляду, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, інформацією на виконання доручень, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії для порівняльного дослідження, протоколами перегляду флеш-носія МicroSD відео з камер відеоспостереження, протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, висновками експертів, протоколами за результатами негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, апеляційний суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 березня 1984 року у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що стандарт доказування обґрунтованої підозри є нижчим, ніж поза розумним сумнівом, яким керується суд під час ухвалення судового рішення за результатами судового розгляду обвинувального акта.

Як зазначалось вище, прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з підстав продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Суд апеляційної інстанції вважає, що прокурором доведені зазначені вище ризики.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 8, 12 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, які відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями захисника, що тяжкість вчинених злочинів, у вчиненні яких підозрюється особа та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою, а тим більше для автоматичного продовження такого строку.

В той же час, характер, тяжкість інкримінованих злочинів та суворість ймовірного покарання, як за національним законодавством (ст. 178 КПК України), так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику переховування особи від суду.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За встановлених обставин ризик переховування від суду, в тому числі і на тимчасово непідконтрольній українській владі території, збільшується.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, підозрюваних та експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

При цьому, апеляційний суд враховує, що підозрюваний за час проходження служби в ОВС Дніпропетровської області набув широкого кола знайомств та численних контактів серед співробітників та експертних установ, підпорядкованих ГУНП в Дніпропетровській області, а тому може незаконно впливати на експертів.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що вони ще не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Також, враховуючи обставини справи, стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні, у якому на теперішній час не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, триває збір доказів, а також враховуючи обізнаність підозрюваного про обставини кримінального провадження, особи свідків, його роль у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тривалість їх вчинення, наявні підстави вважати, що передбачені п.п.4-5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які також враховувались при застосування до підозрюваного запобіжного заходу, продовжують існувати.

При цьому апеляційний суд враховує відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Положеннями ч. 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України).

Розглянувши можливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на даному етапі кримінального провадження запобігти вказаним ризикам є неможливим.

Відомості про особу підозрюваного, на які посилається захисник, враховуються судом апеляційної інстанції під час розгляду клопотання прокурора та свідчать про те, що раніше застосований до підозрюваної особи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на даному етапі досудового розслідування продовжує бути доцільним, необхідним, виправданим та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки, виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам.

На думку апеляційного суду, встановлені органом досудового розслідування та під час апеляційного перегляду обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вищевказаних ризиків.

Визначаючи строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, на який необхідно його продовжити, суд апеляційної інстанції враховує заявлені прокурором у клопотанні вимоги щодо продовження запобіжного заходу на строк 30 днів, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні та доводи апеляційної скарги захисника і вважає за необхідне продовжити строк застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 13 грудня 2023 року.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу слідчого судді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та постановляє нову ухвалу, апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги захисника, які він наводить як підставу для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження щодо ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 на строк до 13 грудня 2023 року включно.

Покласти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, окрім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4