Справа № 309/5161/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/808/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_10

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

За вироком суду, ОСОБА_6 31 травня 2022 року приблизно о 07 год. 55 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час сварки, маючи прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останній два удари кухонним ножом в ділянку грудної клітини зліва, в результаті чого спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини зліва, гемопневмоторексу, гемоперикардіуму, наскрізного поранення грудної стінки лівого шлуночка, геморагічного шоку, преагонального стану, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в цій справі висновок експерта №76/х є недопустимим доказом, так як здобутий з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, а саме експертом порушено вимоги ст. 69 КПК України, згідно з якими експерту заборонено самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню.

Також зазначає, що огляд місця події, який був проведений 31.05.2022 в АДРЕСА_1 , здійснений з грубим порушенням норм КПК, зокрема без дозволу власника та без відповідної ухвали слідчого судді. Звертає увагу на те, що під час огляду було фактично проведено обшук.

Стверджує, що під час слідчого експерименту слідчий не роз`яснив права та обов`язки учасникам слідчої дії (понятим, потерпілій, експерту). Також слідчий перед проведенням слідчого експерименту не попередив потерпілу про кримінальну відповідальність. При цьому, слідчий експеримент проведено з потерпілою під час її стаціонарного лікування.

Окрім того, на його думку покази експерта не спростовують те, що потерпіла сама собі спричинила тілесні ушкодження.

23.10.2023 від адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про повторне дослідження доказів, зокрема: постанови про призначення судово-медичної експертизи; висновку експерта №76/х; протоколу огляду місця події з фото таблицею, який проведений 31.05.2022 в АДРЕСА_1 ; протоколу слідчого експерименту, який проведений 15.06.2022 в АДРЕСА_1 . Також просить повторно допитати потерпілу ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого, захисників, потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість останнього у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого, які містять твердження про неповноту судового розгляду та недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Так, допитаний в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні ним кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він з потерпілою проживали разом три місяці. Вночі перед подією, він та потерпіла випивали спиртне: горілку та пиво. Все трапилось вранці, коли вони були з похмілля. Вони посварилися і він сказав потерпілій, що вони розходяться. Він підійшов до столу, а вона сиділа на краю дивана. Потерпіла дістала ніж лівою рукою і вдарила себе два рази, спочатку несильно, а потім сильніше. Він вирвав ніж від неї і викликав швидку. Ніж потерпіла взяла із шухляди на кухні. Ніж з червоною ручкою. Він схопив потерпілу за руку і правою рукою вихопив від неї ножа, а потім дістав вату та приклав до грудей.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснила, що вона сама себе порізала. Обвинувачений стояв від неї далеко, десь за півтора метра. Їй зателефонував колишній чоловік і вона була у поганому настрої. Обвинувачений їй сказав, що треба розійтися. Тоді вона взяла ніж і два рази порізалася. Вона протягла ножем один раз і більше нічого не пам`ятає. Вона не пам`ятає чи піднімала на собі одяг. У хаті було три ножі, яким ножем вона порізалася не пам`ятає. Вона казала у швидкій, що сама себе порізала. Вона говорила це лікарям.

Незважаючи на такі позиції обвинуваченого та потерпілої, суд першої інстанції на їх спростування належним чином проаналізував і оцінив у вироку, визнавши достовірними зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Зокрема судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку дані, що містяться у: протоколі огляду від 31.05.2022 та фото-таблиці до нього; висновку експерта 76/х від 03 червня 2022; висновку експерта № СЕ-19/114-22/9259-БД від 12.10.2022; висновку експерта № СЕ-19/114-22/9276-БД від 20.09.2022; висновку експерта № СЕ-19/114-22/12378-БД від 20.12.2022; висновку експерта № СЕ-19/114-22/9264-БД від 17.10.2022; висновку експерта № СЕ-19/114-22/9271-БД від 12.10.2022; протоколі проведення слідчого експерименту від 15.06.2022; протоколі проведення слідчого експерименту від 15.07.2022; протоколі огляду речового доказу від 01 липня 2022 року; протоколі огляду речового доказу від 16 червня 2022 року; висновку експерта № 144/х від 23.09.2022 року; висновку експерта № 90/х від 15.07.2022 року; протоколі огляду від 31 травня 2022 року проведеним у приймальному відділенні КПП «Хустська РЛ»; копії з медичної картки про проведення операції № 106 від 31.05.2022; протоколі №333 від 31.05.2023 медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану сп`яніння, зміст яких детально відтворено у вироку.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_12 суду пояснив, що відповідно до проведеного слідчого експерименту, на якому потерпіла відтворила нанесення собі тілесних ушкоджень, вона не могла сама нанести собі такі тілесні ушкодження. Так як показував обвинувачений на слідчому експерименті, як потерпіла наносила собі тілесні ушкодження, він не може ні спростувати, ні підтвердити відтворення, зроблене обвинуваченим. Два тілесні ушкодження, наявні у потерпілої, вона не могла собі нанести. У ОСОБА_10 були два ножові поранення у ділянку серця лівого шлуночка, такі поранення вона не могла собі зробити через больовий шок від першого проникнення. Такі ушкодження могли бути нанесені лише сторонньою особою.

Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо доводів обвинуваченого про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 31.05.2022, так як така слідча дія проведена без дозволу власника і відповідної ухвали слідчого судді,та фактично було проведено обшук, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними та спростовуються наступним.

Положенням ч. 2 ст. 30 Конституції України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

У цьому аспекті слід звернути увагу, що схожіть обшуку та огляду обумовлюється спільністю завдань цих слідчих (розшукових) дій - пошук і виявлення об`єктів, які мають значення доказу у кримінальному провадженні. Разом з тим обшук, на відміну від огляду, має примусовий характер, який проявляється в тому, що обстеження житла чи іншого володіння особи, а також особистий обшук можуть проводитися без згоди обшукуваної особи, всупереч її волі, з втручанням в сферу її інтересів.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим в даному кримінальному провадженні було проведено огляд місця події.

Так, згідно з протоколом огляду від 31.05.2022, огляд проводився з 08.20 год. до 09.45 год., відповідно місцем є АДРЕСА_1 . Огляд проводився за присутності понятих, з участю спеціаліста і власника приміщення ОСОБА_11 за його згодою. В ході огляду виявлено на кухні даного будинку на підлозі плями рідини бурого кольору схожі на кров, із яких зроблено два змиви та упаковано у два окремі паперові конверти, які вилучено. Крім того, у верхній шухляді між раковиною та плитою виявлено ніж із ручкою червоного кольору, на лезі якого наявний напис «King Cary» із слідами речовини бурого кольору, які схожі на кров. Ніж упаковано паперовий пакет та вилучено.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що органом досудового розслідування був дотриманий процесуальний порядок проведення огляду місця події та складено відповідний протокол, який відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, підписаний всіма особами, які були присутні під час процесуальної дії. В ході слідчої дії ні поняті, ні інші учасники жодних зауважень не висловлювали, в тому числі і власник житла ОСОБА_11 .

Щодо доводів обвинуваченого про визнання недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 15.06.2022, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У цьому кримінальному провадженні існують достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту від 15.06.2022 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 104, 105 КПК, а сама слідча дія проведена за правилами, передбаченими ст. 240 КПК (відтворені дії, обстановка та обставини події тощо).

При цьому вказана слідча дія проведена із застосуванням відеозапису, в присутності понятих, з участю спеціаліста та потерпілої. До всіх учасників слідчої дії були доведені їх права та обов`язки, а потерпіла попереджена про кримінальну відповідальність. Окрім того, власник житла ОСОБА_11 надав згоду на проведення слідчого експерименту, про що розписався у відповідній графі протоколу.

Під час досудового розслідування та судового розгляду з приводу проведення слідчого експерименту та огляду місця події будь-яких скарг чи заяв від власника будинку не надходило.

За вказаних обставин, відсутність письмового документа, що містить згоду на проведення огляду місця події та слідчого експерименту в житлі, у даній справі не має вирішального значення, оскільки письмова заява є одним із можливих, але не єдиним способом підтвердження такої згоди.

Те, що слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_10 , проводився під час її стаціонарного лікування, то слід зазначити, що такий проводився за день до її виписки з лікарні, та як слідує із відеозапису остання жодних скарг з цього приводу не висловлювала.

Не ґрунтуються на матеріалах справи й апеляційні доводи про те, що висновок експерта №76/х отриманий не відповідно до вимог законодавства.

Так, згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Як установлено колегією суддів, зазначена експертиза була призначена у встановленому законом порядку, зокрема постановою слідчого СВ Хустського РУП в Закарпатській області ОСОБА_13 від 03 червня 2022 року.

Суб`єктами збирання доказів зі сторони обвинувачення є слідчий, дізнавач, прокурор, а у випадках отримання доручення в порядку частини 2 статті 41 КПК, - оперативні підрозділи.

Частиною 2 статті 93 КПК визначені способи збирання доказів стороною обвинувачення, до яких належать проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Поряд з тим, згідно із частиною 4 статті 69 КПК України, експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме висновку експерта № 76/х, судово-медичний експерт ОСОБА_14 провів судово-медичну експертизу ОСОБА_10 , шляхом безпосереднього огляду потерпілої та її опитування, про що свідчить зазначена у висновку інформація щодо даних огляду та встановлення обставин справи зі слів ОСОБА_10 та на дослідження надано її медичну карту №6122/438/407.

Також, як вбачається з висновку експерта останній попереджений про відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та ознайомлений з правами та обов`язками , що передбачені ст.69 КПК України.

Матеріали кримінального провадження не містять запитів за підписом експерта про надання йому медичної документації потерпілої ОСОБА_10 .

Більш того, сторона захисту та обвинувачений, як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду в суді першої інстанції не порушували питання щодо порушення порядку отримання медичної документації.

Наведене не дає колегії суддів підстав дійти висновку про те, що експерт здійснював збирання матеріалів для проведення експертизи за власною ініціативою, а відтак відсутні підстави для визнання цього висновку недопустимим доказом.

Щодо доводів апелянта, що покази експерта не спростовують те, що потерпіла сама собі спричинила тілесні ушкодження, то такі є необґрунтованими з огляду на таке.

Так, з висновку експерта № 90/х (додаткова), проведеного з 26.07.2022 по 09.08.2022, слідує, що за підсумками такої, експертом виключена можливість виникнення, виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини зліва, гемопневмоторексу, гемоперикардіуму, наскрізного поранення передньої стінки лівого шлуночка, геморагічного шоку, за обставин, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту, тому що:

-під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 показала як вона наносила собі тілесні ушкодження (провела лезом ножа зліва направо по передній поверхні грудної клітки над лівою молочною залозою, потім здійснила ще один поріз, провела лезом ножа зліва на право по передній поверхні грудної клітки під лівою молочною залозою) від такого механізму дії мали виникнути різані рани, які не проникли б в грудну клітку та не пошкодили лівий шлуночок серця;

-під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 показала, що вона лівою рікою підтягнула футболку та кофту доверху, щоб бачити куди буде наносити собі пошкодження, а під час огляду її одягу футболки та кофти виявлено на передній поверхні з лівої сторони ближче до середини одягу в ділянці серця два розрізи розміром 3,0х0,3 см., 2,0х0,3 см., які співпадають із локалізацією отриманих колюче-ріжучих поранень у потерпілої ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_12 будучи попередженим про кримінальну відповідальність підтримав наданий ним висновок та окрім іншого зазначив, що такі ушкодження могли бути нанесені лише сторонньою особою.

Підстав вважати, що експерт був упереджений чи зацікавлений в певному результаті судом не встановлено та стороною захисту таких доказів не надано.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_10 про те, що потерпіла сама собі, ножем, нанесла вказані вище тілесні ушкодження, оскільки така позиція обвинуваченого і потерпілої спрямована на уникнення обвинуваченим покарання за вчинене кримінальне правопорушення та не знайшла свого підтвердження у ході розгляду справи, а навпаки, спростована вищезазначеними доказами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України. Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Окрім того, стороною захисту було порушено питання про повторне дослідження доказів у справі, які на їх переконання досліджені судом першої інстанції неповно та з порушенням.

Положення ч.3 ст. 404 КПК України визначають умови за яких суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та може дослідити докази. Проте таких підстав стороною захисту не наведено.

На думку колегії суддів, клопотання обумовлене незгодою прийнятим судовим рішенням і висновками суду, викладеними в цьому рішенні, що, у розумінні положень ч.3 ст.404 КПК України, само по собі не є підставою для повторного дослідження обставин провадження і наявних у провадженні доказів при апеляційному розгляді.

З урахуванням наведеного, місцевий суд у ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_15 ретельно перевірив та дослідив матеріали провадження, а також належним чином обґрунтував рішення з наведенням докладних мотивів. Отже, вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 376, 404,405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді