Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1/24
Провадження № 1-кп/332/206/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, який не одружений, має середньо-спеціальну освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.06.2018 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 408 КК України до штрафу у розмірі 15 130 грн, штраф сплачено в сумі 6 000 грн;

- 16.01.2020 Шепетівським міськрайсудом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до 6 місяців арешту; звільнився зі Стрижавської ВК 16.06.2020 за відбуттям строку покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду кулеметника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24 жовтня 2022 року в умовах воєнного стану, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 на території (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), після чого 16 листопада 2023 року прибув за викликом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні визнав повністю, суду пояснив що з 2016 року перебуває в лавах ЗСУ, є учасником АТО. З 2022 року обіймав посаду кулеметника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Через нервове та психологічне напруження на полі бою, проблеми зі здоров`ям та негараздами в родині почав вживати спиртні напої, що призвело до того, що він 24 жовтня 2022 року залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 та повернувся додому. Щиро кається у скоєному.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином;

- дані про особу обвинуваченого, який: раніше судимий; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; згідно службової характеристики солдат ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони, як військовослужбовець, який має проблеми з дотриманням вимог службової дисципліни, схильний до систематичного вживання алкогольних напоїв; згідно довідки військово-лікарської комісії від 18.12.2023 є придатним до військової служби;

- обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття;

- обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції інкримінованої статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі.

Законодавцем заборонено застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України до осіб, засуджених за ст. 408 КК України.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України невиконане покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 15.06.2018 за ч. 3 ст. 408 КК України - штраф у розмірі 15 130 грн, який сплачено частково в сумі 6 000 грн - підлягає самостійному виконанню.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання - з 21.11.2023.

До набрання вироком чинності, залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1