Номер провадження № 1-кс/334/232/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , внесеному у кримінальному провадженні №0002328, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, немаючого на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участі: прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_5 ; слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 ; підозрюваного ОСОБА_4 (особисто); захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 (діє на підставі договору від 21.11.2023)

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 15 листопада 2023 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїзної частини вул. Діагональної зі сторони вул. Південне шосе в напрямку вул. Демократичної в м. Запоріжжі. При цьому, швидкість руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_4 складала не менше ніж 78.9 км/год, що перевищує максимально дозволену швидкість на даній ділянці дороги, яка складає 50 км/год.

В цей же час, в районі електроопори № 53, пішохід ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав здійснювати перетин проїзної частини вул. Діагональної, рухаючись поза межами пішохідного переходу, зліва - направо відносно напрямку руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху із перевищенням максимально дозволеної швидкості водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода ОСОБА_7 , який почав перетинати дорогу за ходом його руху, діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме п. 12.4, відповідно до якого «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год» та п. 12.9, згідно з яким «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7…», своєчасних заходів для зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки керованого транспортного засобу не застосував, внаслідок чого допустив наїзд передньою правою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті наїзду транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_7 відбулось відкидання тіла потерпілого та його падіння на дорожнє покриття в межах правої попутної для ОСОБА_4 смуги руху, де, в подальшому, відбувся наїзд на нього попутним автомобілем «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стала поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок, у вигляді множинних переломів кісток скелету (черепу, ребер, тазу та кінцівок) з ушкодженням внутрішніх органів (головного та спинного мозку, легень, печінки та селезінки).

Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження: - відкрита черепно-мозкова травма: лінійні переломи обох скроневих кісток, правої тім`яної та потиличної кісток, клиноподібної кістки; незначний крововилив між кістками черепу та твердою мозковою оболонкою в ділянці переломів кісток черепу; множинні розриви твердої мозкової оболонки; розмічення речовини передньої поверхні мигдалин мозочка; неповний розрив моста; крововилив під м`якими мозковими оболонками на зовнішній поверхні тім`яно-скроневої ділянки правої півкулі мозку; крововилив під м`якими мозковими оболонками зовнішньої поверхні правої скроневої ділянки; рідка кров в шлуночковій системі головного мозку; крововиливи та травматичний набряки м`яких тканин волосистої частини голови; садна та забійно-рвана рана голови; рани, садна та синець волосистої частини голови та обличчя; -закрита тупа травма грудної клітки: розрив капсули правого грудинно-ключичного зчленування; закриті повні косо-поперекові переломи 1-2 ребер по правій при хребтовій лінії та 1-го ребра по лівій задній пахвовій лінії, з крововиливами під пристінковою плеврою, та розривом пристінкової плеври зправа; скупчення близько 50.0 мл крові в правій плевральній порожнині; забої легень; повний розрив між хребцевого диску між 2 та 3 грудними хребцями, уламкові переломи остистих відростків 2-4 грудних хребців, крововилив між стінками спинномозкового каналу та твердою мозковою оболонкою, під твердою мозковою оболонкою грудного відділу спинного мозку; крововиливи в м`яких тканинах грудної клітки; - закрита тупа травма живота: розриви капсули та тканин печінки та селезінки; крововиливи в навколо нирковій клітковині з обох сторін, в воротах селезінки, в брижі тонкої та товстої кишок, навколо хвоста підшлункової залози; садна живота та поперекової ділянки; скупчення близько 20 см3 крові в черевній порожнині; -закрита тупа травма тазу: уламковий перелом правої клубової кістки, множинні переломи обох лобкових та сідничних кісток; крововиливи під серозною оболонкою дна сечового міхура, в м`яких тканинах тазової та поперекової ділянок; - тупа травма верхньої кінцівки: відкриті уламкові переломи дистального епіфізу правої плечової кістки та ліктьового відростку правої ліктьової кістки, розрив капсули правого ліктьового суглобу; - тупа травма нижніх кінцівок: відкритий повний косо-поперековий перелом правої малої гомілкової кістки, повний уламковий перелом правої великої гомілкової кістки; розрив капсули лівого колінного суглобу, з виявленням близько 5.0 см3 крові в порожнині капсули суглобу; крайовий уламковий перелом суглобової поверхні голівки лівої стегнової кістки; крововиливи в м`яких тканинах верхніх та нижніх кінцівок; множинні садна, синці та рани нижніх кінцівок.

Виходячи із характеру тілесних ушкоджень у загиблого та механічних пошкоджень на транспортному засобі «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 у потерпілого ОСОБА_7 виникли тілесні ушкодження в ділянці голови, грудної клітки, живота, верхньої кінцівки та нижньої правої кінцівки. Виходячи із характеру тілесних ушкоджень у загиблого та механічних пошкоджень на транспортному засобі «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 у потерпілого ОСОБА_7 виникли тілесні ушкодження в ділянці тазу та лівої нижньої кінцівки. Провідну роль у розвитку загрозливих для життя явищ у постраждалого ОСОБА_7 відіграли саме відкрита черепно-мозкова травма із переломами кісток склепіння та основи черепа із ушкодженням головного мозку та спінальна травма із ушкодженням спинного мозку. Дані ушкодження оцінюються як небезпечні для життя, а відповідно тяжкі у відповідності до п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Фактично смерть ОСОБА_7 могла настати навіть за умов травматичного контакту лише із автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 за рахунок виникнення тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_4 , згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, вимог п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. В цей же час, в діях водія ОСОБА_8 порушень Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП, не вбачається.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

«19» січня 2024 року, водію ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.11.2023, в ході проведення якого зафіксовано погодні та дорожні умови, слідову інформацію, кінцеве положення автомобілів, розташування трупу та сліди юзу транспортних засобів;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ;

- матеріалами комісійної судово-медичної експертизи трупу № 2389/к від 15.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом додаткового огляду місця ДТП за участі водія ОСОБА_4 ;

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом додаткового огляду місця події за участі водія ОСОБА_8 ;

- висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-23/18534-ІТ від 20.12.2023;

- висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/108-23/18533-ІТ від 21.12.2023.

- висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод»

№ СЕ-19/108-23/19246-ІТ від 21.12.2023.

На даний час виникла необхідність в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби - нічний час. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, суду, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

-може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному ОСОБА_4 у разі доведення його вини у скоєному, на думку органу досудового розслідування може спонукати його до ухилення від органів досудового розслідування/суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, необхідно взяти до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію Запорізької області, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

-при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відсутність дієвого контролю за виконанням підозрюваною такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- відомості щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, органу досудового розслідування не відомі, що унеможливлює обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді особистої поруки

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий вважає, що найбільш доцільним буде обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби а саме, у період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня, з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/ місця роботи та не відлучатися в певний період доби з місця свого мешкання а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі. Зазначив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно застосувати для запобігання переховування підозрюваного.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі. Зазначив, що запропонований запобіжний захід є необхідним для забезпечення проведення слідчих дій та цілком відповідає вимогам КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу, зазначаючи, що він проживає зі своєю дівчиною за іншою адресою, яку повністю назвати не зміг, у нього все добре.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу стосовно його підзахисного, зазначаючи, що той проживає зі своєю дівчиною за іншою адресою, нічний домашній арешт за адресою реєстрації буде для підозрюваного незручним.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, § 51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, встановлено, що 19.01.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Матеріали клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту містять достатню кількість даних, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, проте вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке також пов`язане з порушенням правил дорожнього руху, має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, має посвідчення волонтера, до слідчого судді з`явився за викликом, відомостей про ухилення від явки за викликом слідчого стороною обвинувачення не надано.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що застосування даного виду запобіжного заходу цілком достатнє для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

А тому, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 для належного забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час із забороною покидати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 23:00 години по 05:00 годину. Посилання підозрюваного та його захисника про наявність у підозрюваного іншого місця проживання на правильність висновків суду не впливає. Оскільки підозрюваний в судовому засіданні навіть не спромігся назвати точну адресу вказаного місця проживання. Відомостей, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_4 за іншою адресою, а також згоду власника житла на відбування запобіжного заходу ОСОБА_4 за вказаною адресою, суду не надано.

При цьому, слідчим суддею враховано, що строк досудового розслідування спливає 19.03.2024, а тому строк обрання запобіжного заходу має бути визначений в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.03.2024 включно.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки: без письмового дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, або прокурора у вказаному кримінальному провадженні або слідчого судді/суду не залишати місце свого фактичного проживання в нічний час з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , внесеному у кримінальному провадженні №0002328, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,- задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002328, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2023, а саме до 18.03.2024 включно з покладенням на нього обов`язків не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в певний період доби, а саме в період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/ місця роботи;

- не відлучатися в певний період доби (а саме в період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня) з місця свого мешкання а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного до 18 березня 2024 року (включно).

У задоволенні решти вимог клопотання, відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 18 березня 2024 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору, - для відома та виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1