КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15.09.2023 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, вилучене 11.08.2023 у ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone», чорного кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ №CRI1001463.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на відсутність законних підстав для накладення арешту на вилучений мобільний телефон, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів того, що вказаний телефон є предметом злочину.

___________________________________________________________________________

Справа № 760/18432/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6097/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Апелянт вказував на те, що у клопотанні слідчого відсутні дані про те,

яка саме інформація, програма, інші відомості можуть підтвердити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого про призначення комп`ютерно-технічної експертизи перед експертом ставиться питання про копіювання всієї інформації, яка знаходиться на вилученому мобільному телефоні, серед якої є приватні фото, особисті записи, листування та інша інформація особисто життя ОСОБА_7 , що не стосується обставин даного кримінального провадження.

На переконання представника власника майна, органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено необхідність збирання, збереження та використання інформації про приватне життя ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002338, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 344 КК України.

Згідно даних клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 11.08.2023 року народний депутат України ОСОБА_11 , будучи призначеним головою Тимчасової слідчої комісії, прибув за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40, разом з народним депутатом України ОСОБА_12 , який входить до складу Тимчасової слідчої комісії, де в ході опрацювання території та виконуючи свої службові обов`язки за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40 виявили третіх осіб, які приймають участі в незаконній діяльності у сфері фінансових послуг та ринків фінансових послуг, з використанням інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем та електронних комунікаційних мереж, здійснюють шахрайські дії відносно громадян України та іноземців.

В той же час, поблизу вищевказаної адреси о 11 год. 00 хв. перебував ОСОБА_7 , який підійшов до народного депутата України ОСОБА_11 , який в той час здійснював відео зйомку на власний мобільний телефон, неправомірних дій невстановлених осіб, після чого ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_7 , що є народним депутатом України та головою ТСК, та пред`явив для ознайомлення дублікат посвідчення №370, та роз`яснив, що діє згідно постанови Верховної Ради України №3128-ІХ.

ОСОБА_7 усвідомлюючи, що своїми діями перешкоджає виконанню постанови Верховної Ради України №3128-ІХ, почав провокувати конфлікт з останнім, а саме: висловлюватись в бік ОСОБА_11 з використанням нецензурної лексики та з застосуванням сили виривати з рук ОСОБА_11 мобільний телефон на який здійснювалась відео зйомка, чим безпосередньо втручатись у діяльність народного депутата України.

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою перешкоджання виконання службових обов`язків народного депутата України ОСОБА_11 , свої злочинні дії не припинив, а продовжив поводити себе агресивно, висловлюючись нецензурною лайкою, штовхати, вихоплювати мобільний телефон народного депутата України ОСОБА_11 та неодноразово завдавати останньому ударів в область правої кисті, з метою припинення ОСОБА_11 відео зйомки неправомірних дій невстановлених осіб, чим самим перешкоджати виконанню службових обов`язків народного депутата України.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , відповідно довідки №3484 КНП «КМКЛ №4» від 11.08.2023 року, ОСОБА_11 завдано тілесне ушкодження у вигляді забою, ссадни 1,0 мм на 0,5 мм правої кисті.

Згідно даних протоколу затримання від 11.08.2023, цього ж дня ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 49. У ході проведення даної слідчої дії було проведено особистий обшук ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone» чорного кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ №CRI1001463.

Постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 від 11.08.2023 вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

11.08.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у незаконному впливі в будь-якій формі на народного депутата, з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 344 КК України.

14.08.2023 слідчий слідчого відділу Солом`янського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , в якому просив накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України, а саме:мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone» чорного кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ №CRI1001463.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15.09.2023 задоволено копотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 11.08.2023 у ОСОБА_7 , а саме:мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone» чорного кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ №CRI1001463.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0002338, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення чи відчуження.

Крім того, постановою слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 від 22.08.2023 у даному кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилученого мобільного телефону.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність відповідності вилученого мобільного телефону речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказаний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Крім того, як убачається із наданих захисником під час апеляційного розгляду відомостей, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні направлено до суду першої інстанції, та ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.10.2023 призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002338.

З урахуванням наведеного, питання про обґрунтованість доводів захисника щодо відсутності підстав арешту майна у кримінальному провадженні № 0002338, є предметом оцінки того суду, який розглядає кримінальне провадження по суті обвинувачення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не убачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3