ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/44/24 Справа № 188/148/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

потерпілого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000302 від 03.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

встановила:

В провадженні СВ ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 03.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підставою внесення інформації до ЄРДР стала заява ОСОБА_8 , в якій останній зазначив, що 13 квітня 2012 року ним з С(Ф)Г «Васильківське», в особі його голови ОСОБА_9 , укладено договір про обробіток земельної ділянки. За умовами цього договору ОСОБА_9 зобов`язався наявною у нього технікою обробити землю та зібрати врожай на належній йому на умовах оренди земельній ділянці посівною площею 715, 10 га, витративши на ці цілі 1 000 000 грн. У свою чергу заявник повинен був повернути ОСОБА_9 цю суму в наступному порядку: 500 000 грн. до 1 серпня 2012 року та 500 000 грн. до 1 жовтня 2012 року.

13 квітня 2012 року ОСОБА_8 , за наполяганням ОСОБА_9 , уклав з СФГ «Васильківське» договір застави, відповідно до якого передав у заставу цьому господарству його майбутній урожай соняшника в кількості 1000 тон з площі 715,10 га заставною вартістю 2 000 000 гривень.

У подальшому, не виконавши зі свого боку умови договору про обробіток земельної ділянки від 13.04.2012 року, маючи за мету заволодіти належним заявникові майном в особливо великих розмірах - 1000 тон насіння соняшника, вартістю 4700 гривень за 1 тону, ОСОБА_9 вступив у попередню змову з приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_10 та незнайомим йому громадянином ОСОБА_11 , якому члени групи відвели роль «третейського судді».

28 вересня 2012 року вказані особи діючи в групі, виготовили на нотаріальному бланку рішення третейського суду, до якого внесли завідомо неправдиві відомості про те,

що ОСОБА_11 , як «третейський суддя», розглянув позовну заяву ОСОБА_9 та

присудив звернути стягнення на вирощений ним соняшник в кількості 1000 тон на площі 115,10 га шляхом набуття СФГ «Васильківське» права власності на вказане майно. Незаконне рішення, зловживаючи своїми повноваженнями, приватний нотаріус ОСОБА_10 посвідчила, про що внесла відповідний запис до реєстру нотаріальних лій.

Використовуючи завідомо підроблений документ голова СФГ «Васильківське»

ОСОБА_9 в той же час звернувся до Бабушкінського районного суду м.

Дніпропетровська, із заявою про видачу йому виконавчого листа про примусове виконання цього незаконного «рішення третейського суду» від 26.09.2012 р.

Ухвалою від 02.10.2012 року по справі № 403/12676/12 введений в оману членами групи Бабушкінський районний суд (суддя ОСОБА_12 ) заяву задовольнив та в той же день видав ОСОБА_9 виконавчий лист, відповідно до якого безпідставно звернув стягнення на вирощений ним соняшник в кількості 1000 тон на площі 715,10 га шляхом набуття СФГ «Васильківське» права власності на вказане майно, що дозволило тому незаконно зібрати з полів та заволодіти в групі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11

належним йому майном - соняшником на загальну суму 4 700 000 грн., тобто в особливо

великих розмірах.

На переконання ОСОБА_8 , 13.05.2012 року голова сельського фермерського господарства ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою заволодів його майном.

03.12.2012 року відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000302 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

06.02.2023 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000211 від 19.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено та закрито кримінальне провадження № 0000302 від 03.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що в ході досудового розслідування проведено весь можливий комплекс слідчих (розшукових) заходів, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин, які б свідчили про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та причетність конкретної особи до його вчинення, та вжито вичерпні заходи по встановленню можливих свідків та доказів, відшукання документів, які б доводили чи спростували наявність злочинного умислу в діях будь-якої особи. Проте встановити вище вказані обставини в ході досудового розслідування не видалось можливим та у слідства вичерпано можливості по їх встановленню. Враховуючи вищевикладене та те, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, сплив, а жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованих підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погодившись з судовим рішенням захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстнації.

Крім того, захисником подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, як пропущеного з поважних підстав.

Заявлене клопотання захисник обгрунтовує тим, що при розгляді даної справи судом та прокурором не було повідомлено належним чином потерпілого про факт розгляду клопотання про закриття кримінального провадження, потерпілий та його захисник до суду не викликались. Копія оскаржуваної ухвали була отримана захисником 23 листопада 2023 року. Зазначені обставини захисник вважає поважною причиною пропуску строку оскарження ухвали.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що слідчого, ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року, було зобов`язано повідомити ОСОБА_9 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000302 від 03 грудня 2012 року. Дана обставина, на переконання захисника, свідчить про те, що особу у вказаному кримінальному провадженні було встановлено.

Натомість, слідчим суддею, в порушення вимог ч.6 ст.284 КПК України та ст.129 Конституції України було закрито кримінальне провадження з обставин того, що жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Крім того, суддею не було взято до уваги, що даний злочин неправильно кваліфіковано слідчим, що призвело до неправильного застосування строків розслідування. Відповідно до комплексної судово-біологічної та судово-товарознавчої експертизи від 01 вересня 2021 року №24924/20-34/24925/20-53 шкода, завдана ОСОБА_8 на вересень 2012 року складає 5 519 518 гривень 70 копійок, що є особливо великим розміром, натомість злочин кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- потерпілий ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив рішення слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, колегія суддів зважає на те, що 24 лютого 2023 року слідчим суддею Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області було розглянуто клопотання прокурора ОСОБА_6 та закрито кримінальне провадження №0000302 від 03 грудня 2012 року. Апеляційна скарга захисника подана через систему Електронний Суд 30.11.2023 року, тобто з пропуском строку, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК.

В наданих суду апеляційної інстанції матеріалах справи відсутні відомості про те, що потерпілого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

У своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Таким чином, матеріалами провадження не спростовуються твердження захисника про його ознайомлення з повний текстом оскарженої ухвали 21.11.2023 року, а відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції розцінює причини пропуску захисником строку апеляційного оскарження як поважні, строк пропущений не внаслідок бездіяльності захисника, а тому його клопотання підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею зазначених вимог закону не дотримано

Так, з матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000302 від 03.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, а отже відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин належить до категорії тяжких.

В рамках даного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до положень ст. 284 КПК України учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження.

Частиною другою вищезгаданої статті зазначається, що кримінальне провадження закривається судом:

1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті;

1-2) з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою;

2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом;

3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Усупереч вищенаведеним нормам кримінального процесуального закону, слідчий суддя в ході розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 вийшов за межі своїх процесуальних повноважень визначених ст. 307 КПК. Так, слідчий суддя закрив кримінальне провадження № 0000302 від 03.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що перебуває за межами повноважень останнього. Таким чином, слідчим суддею було постановлено рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Крім того, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя, при ухваленні судового рішення, сам допустив порушення, належним чином не перевіривши доводи, наведені в клопотанні прокурора, формально зазначивши, що в ході досудового розслідування проведено весь можливий комплекс слідчих (розшукових) заходів, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин, які б свідчили про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та причетність конкретної особи до його вчинення, та вжито вичерпні заходи по встановленню можливих свідків та доказів, відшукання документів, які б доводили чи спростували наявність злочинного умислу в діях будь-якої особиЗазначені обставини дають підстави апеляційній інстанції зробити висновок про поверховість, неповноту і необ`єктивність судового розгляду.

Слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора ОСОБА_6 вийшов за межі своїх процесуальних повноважень та прийняв рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом, тому ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до п.3 ч.4 ст.284 КПК Українизакриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором ОСОБА_6 клопотання про закриття кримінального провадження № 0000302 від 03.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності подано до слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, що суперечить положенням чинного КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, законодавцем віднесено до категорії кримінальних правопорушень (злочинів). Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Норма п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження зокрема у разі, коли строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

За змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

При цьому Касаційний кримінальний суд в складі Верховного Суду в постанові від 22.05.2018 року у справі №665/2387/14-к вказав, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Апеляційний суд також приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що даний злочин неправильно кваліфіковано слідчим, що призвело до неправильного застосування строків розслідування.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до комплексної судово-біологічної та судово-товарознавчої експертизи від 01 вересня 2021 року №24924/20-34/24925/20-53 шкода, завдана ОСОБА_8 на вересень 2012 року складає 5 519 518 гривень 70 копійок, що є особливо великим розміром, що належить до ч.4 ст.190 КК України, натомість злочин кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України.

Колегія суддів, на підставі вищевикладених обставин, вважає, що постанова слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року не може бути визнана законною та обгрутованою, оскільки слідчий суддя вийшов за межі своїх процесуальних повноважень та прийняв рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є слушними , обґрунтованими та підтвердженими дослідженими матеріалами, тому, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді про закриття кримінального провадження, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого суду необхідно врахувати викладене вище та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000302 від 03.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності скасувати та призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4