Справа № 303/903/23
Провадження 1-кп/303/88/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року місто Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000027 від 05 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Колодіїв Галицького району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого торговим представником ТОВ «ПК ДТЗ», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2022 року ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, де пройшов медичний огляд, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (додаток 4), за результатами якого визнаний здоровим.

Цього ж дня ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 22.32-X1I, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69-2022, під свій особистий підпис 30.11.2022, отримав виклик (повістку) за якою, мав з`явитися на 17 годину 00 хвилин 30.11.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким викликався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для відправку у військову частину для проходження військової служби за мобілізацією, однак останній до ІНФОРМАЦІЯ_3 . не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим ухилився від проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Президентом України №69-2022 від 24.02.2022.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та пояснив, що 30 листопада 2022 року, за повісткою, він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де проходив військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний придатним до військової служби. Під час проходження медичного огляду він повідомляв лікарям про своє захворювання на вроджені невуси шкіри тулуба, а також про те, що в 2015 році він визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, однак комісією ці обставини не були враховані. Після проходження ВЛК його відпустили додому. Повістку про необхідність явки на 17.00 годину 30 листопада 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не вручали, однак підпис в повістці належить йому. Медичні документи про своє захворювання військово-лікарській комісії він не надавав, рішення комісії не оскаржував. Злочин вчинив через необізнаність, а також через те, що вважав про наявність у нього підстав для відстрочки від мобілізації.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження з досліджених судом доказів, зокрема:

-показань свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що він з 01.08.2022 є лікарем-психіатром ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 на обліку лікаря психіатра не перебував. Діяльність військово-лікарської комісії врегульована наказом Міністерства Оборони України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»;

-показань свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що працює головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 та йому відомо, що ОСОБА_4 , який перебував на військовому обліку, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний придатним до військової служби, після чого отримав виклик для проходження військової служби за мобілізацією, однак у визначений час і місце ОСОБА_4 не прибув. Дані про непридатність чи обмежену придатність перевіряються на підставі об`єктивних даних, військовозобов`язаний має проходити ВЛК кожні п`ять років;

-показаннях свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що працює лікарем-неврологом КНП «Лікарня Святого Мартина» Мукачівської міської ради та, крім того, станом на 30.11.2022 перебував у складі ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 . Достовірно не пам`ятає, чи повідомляв ОСОБА_4 скарги на стан здоров`я під час проходження відповідного медичного огляду;

-повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 27.12.2022, згідно якого, 30 листопада 2022 року ОСОБА_4 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де проходив військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний придатним до військової служби. Жодних документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав. Після рішення ВЛК ОСОБА_4 був зарахований до команди, яка відбувала у війська, отримав повістку на відправку з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 30.11.2022, однак на вказаний в повістці час не з`явився, про причини неявки не повідомив (а.п. 25);

-довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.11.2022 № 5929, згідно якої, 30.11.2022 проведено медичний огляд ВЛК № 329, за результатами якого ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби (а.п. 26);

-розписки про отримання ОСОБА_4 о 10.30 годині 30.11.2022 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 30.11.2022 17.00 годину (а.с. 27);

-облікової картки на ОСОБА_4 , згідно якої останній перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний. Крім того, міститься інформація про те, що 14.08.2015 ОСОБА_4 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.п. 30).

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтею 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, проголошено принцип презумпції невинуватості, за змістом якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

З безпосередньо досліджених судом доказів встановлено, що після проходження 30.11.2022 обвинуваченим ОСОБА_4 . ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнання його придатним до військової служби, останній отримав повістку за якою мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 цього ж дня о 17.00 годині, однак ОСОБА_4 на вказаний в повістці час не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд не приймає до уваги показання ОСОБА_4 про неотриманням ним повістки, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_4 про отримання ним повістки на 17.00 годину 30.11.2022. В судовому засіданні обвинувачений підтвердив справжність його підпису на вказаному документі. Певні закреслення, які містяться на повістці, в частині часу явки, не впливають на дійсність вказаного документу, встановленої судом.

Посилання сторони захисту на наявність певного захворювання у обвинуваченого, не спростовує встановлені судом обставини, зокрема, придатність його до військової служби у воєнний час.

З оцінених судом доказів, зокрема, й медичних документів, встановлено наявність у ОСОБА_4 певного захворювання, що зумовило визнання його непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, однак вказані обставини мали місце в 2015 році.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що відповідних медичних документів, які б надавали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не надавав, а в подальшому рішення ВЛК не оскаржував.

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 частково не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями свідків та письмовими документами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою, повно та об`єктивно відтворюють обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, працює, має стабільний дохід та сталі соціальні зв`язки, а також утримує малолітню дитину, вчинив нетяжкий злочин, суд вважає, що мета покарання, визначена в ч.2 ст. 50 КК України, буде досягнута лише при призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, при цьому, суд вважає необхідним застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком.

Речові докази та процесуальні витрати в провадженні відсутні, запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням на нього, відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1