Ухвала

іменем України

28 вересня 2023 року

м. Київ

Справа № 758/6588/23

Провадження № 51-5376 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ТОВ «БНК-Україна» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_4 про скасування арешту майна ТОВ «БНК-Україна» у кримінальному провадженні № 0000082 від 05 квітня 2022 року, накладеного постановою керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 12 квітня 2022 року на рахунки ТОВ «БНК-Україна».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «БНК-Україна» ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року.

У касаційній скарзі арбітражний керуючий ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи свою скаргу, арбітражний керуючий ОСОБА_4 вказує на те, що ухвалюючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд залишив поза увагою ту обставину, що керівник прокуратури, накладаючи арешт на майно постановою від 12 квітня 2022 року з посиланням на ст. 615 КПК України, перейняв на себе функції слідчого судді, визначені у ст. 170 КПК України, та самостійно обмежив власника у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (незважаючи на те, що Подільський районний суд м. Києва на період прийняття спірної постанови функціонував, слідчі судді свої повноваження здійснювали, а відтак ст. 615 КПК України в цьому випадку застосуванню не підлягала), з чого випливає, що подібні ухвали щодо питань арешту майна, на думку скаржника, можуть бути оскаржені до апеляційного суду відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, як і можуть бути оскаржені ухвали слідчих суддів щодо арешту майна, ухвалених в порядку ст. 170 КПК України.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За приписами ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 і 2 ст. 309 КПК України передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відповідно ж до частини 3 цієї статті скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З посиланням на вищевказані норми закону, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді про задоволення або відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, поданого у порядку ч. 1 ст. 174 КПК України, нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено.

При цьому апеляційний суд наголосив на тому, щоч. 4 ст. 399 КПК України визначає не право, а обов`язок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, оскільки закон визначає чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку. В даному випадку закон не передбачає права або обов`язку суду апеляційної інстанції давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею.

А відтак, оскільки апеляційна скарга арбітражного керуючого ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя апеляційного суду правильно відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.

На переконання суду касаційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «БНК-Україна» ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюТОВ «БНК-Україна» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3