Справа №364/123/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4216/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Володарського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галайки Тетіївського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.129 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, ОСОБА_7 28.01.2023, о 13:30, знаходячись на автодорозі сполученням сіл П?ятигори-Галайки Білоцерківського району Київської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, пов`язаної із тим, що у нього попередньо у зв`язку зі вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції вилучено транспортний засіб марки «ЗАЗ Форза» («ZAZForza), державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено його на евакуатор марки «Мерседес - Бенц» («Mersedes-Benz»), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого був потерпілий - ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою демонстрації реальності своїх погроз, під час словесної суперечки з потерпілим ОСОБА_9 , взяв із дверної карти свого автомобіля два кухонні ножі та почав наближатися до потерпілого ОСОБА_9 . При цьому, тримаючи в руках вказані кухонні ножі, став висловлювати погрозу вбивством останнього, періодично приставляючи їх до шиї та грудей потерпілого ОСОБА_9 , викликавши у нього реальне побоювання за своє життя.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_9 , шляхом відвернення уваги ОСОБА_7 , умовляннями припинити протиправні дії, зумів сісти за кермо евакуатора марки «Мерседес -Бенц» («Mersedes-Benz»), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та намагався залишити місце події, однак, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, також зумів проникнути до салону вищезазначеного транспортного засобу, з пасажирського боку, повідомивши потерпілому, що буде їхати з ним доки останній не поверне йому автомобіль, продовжуючи погрожувати кухонними ножами. На вказані погрози, побоюючись за своє життя, потерпілий ОСОБА_9 запевнив ОСОБА_7 , що поверне автомобіль по прибуттю до штрафмайданчика в місті Біла Церква, Київської області та запропонував продовжити рух.

Разом з тим, цього ж дня, о 14:25, проїжджаючи перехрестя з круговим рухом по вул. Зарічній в смт Володарка, Білоцерківського району, Київської області, потерпілий ОСОБА_9 побачив військовослужбовців, які перебували на блокпосту вирішив зупинитись біля них задля припинення протиправної поведінки ОСОБА_7 та збереження свого життя і здоров`я.

Силами військовослужбовців ЗСУ, які перебували на вищевказаному блокпосту на місце події викликано працівників поліції та припинено протиправну поведінку ОСОБА_7 .

У вказаній ситуації, що склалася та супроводжувалася конкретними словесними погрозами і діями з боку ОСОБА_7 , у потерпілого ОСОБА_9 були реальні підстави побоюватися реалізації погрози вбивством.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 і вичерпанням можливості їх отримати.

Зазначає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Так, з нагрудної камери поліцейських вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_7 вів себе адекватно та культурно, повністю визнав свою провину, нікого не обзивав та не погрожував. При цього сам потерпілий в судовому засіданні показав, що під час руху на евакуаторі до м. Біла Церква обвинувачений вів себе адекватно, не погрожував, ножі лежали на торпеді автомобіля, що підтвердив і свідок ОСОБА_10 .

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що обвинувачений дійсно погрожував потерпілому, а висновку суду про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України грунтуються на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора та потерпілого, які заперечували проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку ч.1 ст. 404 КПК України в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні, оціненими відповідно до положень ст. 94 КПК України та наведеними у вироку доказами, які визнані судом належними, допустимими і достовірними доказами, а їх сукупність достатніми для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, а твердження обвинуваченого про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, з яким погоджується колегія суддів.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 на заперечення своєї винуватості зазначив, що під час руху евакуатора йому вдалося заскочити на нього та взявши потім ключі від свого автомобіля у потерпілого, він мав намір забрати із салону мобільний телефон, проте його там не знайшов і взяв там два ножі. При цьому вказав, що він не погрожував ножами потерпілому, а поклав їх на торпеду евакуатора, щоб потерпілий його не боявся.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, суд першої інстанції, безпосередньо дослідив докази по справі та дійшов правильного висновку про наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а доводи обвинуваченого про недоведеність його вини є безпідставними та спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема і про те, що обвинувачений взяв два ножі та почав ними погрожувати, вказуючи, що поверне свій автомобіль за будь-яку ціну. При цьому пошкодив та відразу перерізав ножем на передній стороні з боку водія стропіла, якими були закріплений автомобіль на евакуаторі. Згодом обвинувачений погрожуючи потерпілому ножами, тримав їх біля горла і грудей. Таким чином вони рухались по автодорозі і доїхавши до блокпосту у смт. Володарка, потерпілий зупинив евакуатор на знак «СТОП» та вибігши із нього, повідомив військовим про реальну загрозу його життю з боку обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції пояснив, що на блокпост під`їхав та зупинився евакуатор під керуванням потерпілого, який попросив викликати поліцію, оскільки на нього напав обвинувачений та погрожує йому ножами, при цьому, кухонний ніж був вилучений із панелі евакуатора та переданий працівникам поліції. При цьому свідок вказав, що обвинувачений був агресивним;

- показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в ході патрулювання, зупинили автомобіль ОСОБА_7 , за порушення ПДР України, та в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що вказаний водій має явні ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим на нього складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом, та викликано евакуатор для транспортування належного обвинуваченому автомобіля на штрафмайданчик. Свідки зазначили, що обвинувачений поводив себе зухвало, вживав нецензурні слова, на зауваження не реагував, погрожував всім присутнім, у тому числі і потерпілому по прибуттю його на евакуаторі на місце пригоди.

Зазначені показання потерпілого та свідків є чіткими, логічними та послідовними, узгоджуються між собою та з дослідженими судом письмовими доказами: витягом з кримінального провадження № 0000013 (а.к.п. 38); письмовою заявою потерпілого ОСОБА_9 від 29.01.2023 (а.к.п. 39); протоколом огляду місця події від 28.01.2023 із ілюстраційними таблицями до нього (а.к.п. 40-46); протоколом огляду предмету від 29.01.2023 з ілюстраційною таблицею до нього (а.к.п. 48-51); протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.01.2023 з ілюстраційною таблицею до нього (а.к.п. 52-56); копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 182906 від 28.01.2023 (а.к.п. 57-58); відтворенням відеозаписів з нагрудної боді-камери працівника поліції від 28.01.2023 о 11:17 та слідчого експерименту від 21.02.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2023 з доданим компакт-диском (а.к.п. 59-63); відеозаписами з нагрудної боді-камери працівника поліції від 28.01.2023 о 11:17 та слідчого експерименту від 21.02.2023; постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.01.2023 (а.к.п. 69-71); постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.02.2023 (а.к.п. 72-73).

Із ухваленого судом вироку слідує, що суд належним чином проаналізував досліджені докази і, дотримуючись вимог ч.3 ст.374 КПК України, зазначив з яких саме підстав дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд першої інстанції дослідив надані докази, ретельно їх перевірив, проаналізував, детально виклав зміст та результати їх аналізу в вироку і дав їм належну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, сумнівів щодо їх достовірності не викликають, а доводи, викладені в апеляційній скарзі і поясненнях під час апеляційного розгляду кримінального провадження, їх не спростовують.

Отже, оцінивши наведені у вироку докази в їх сукупності та взаємозв`язку між собою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про те, що вони поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, а саме у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, та спростовують версію обвинуваченого про його невинуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Доводи обвинуваченого про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що він погрожував потерпілому ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних та досліджених судом першої інстанції доказів, зокрема і показаннями потерпілого, підстав не довіряти яким, не встановлено.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченого, за яких він зазначає про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 28.01.2023 року, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування вироку суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок Володарського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Володарського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: