ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/416/24 Справа № 172/1375/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Аврамівка Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року ОСОБА_7 засуджено до покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, останній раз 15 листопада 2022 року вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з подальшим звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період відбуття іспитового строку повторно вчинив умисне, корисливе, тяжке кримінальне правопорушення при таких обставин.

Так, ОСОБА_7 22 червня 2023 року приблизно о 21.00 год. проходив повз територію домоволодіння, де мешкає ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час у нього раптово виник корисливий умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

ОСОБА_7 , ігноруючи Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, яким введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було продовжено та який тривав на момент вчинення злочину, реалізуючи свій протиправний умисел, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 , де в подальшому зустрів ОСОБА_9 , який знаходився на території домоволодіння зі згоди власника ОСОБА_8 , після чого, під приводом відчинення вхідних дверей до будинку, які на той момент були зачинені, за допомогою сили рук відігнув цвях, який утримував скло у вікні та за допомогою фізичної сили пальцями руки натиснув на скло, яке в подальшому зняв. Після чого ОСОБА_7 проник до середини будинку через відсутнє скло вікна та направився до кімнати, а потім приміщення кухні, де скориставшись відсутністю власника та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та в тому, що його дії носять таємний характер, реалізуючи свій злочинний умисел відкрив висувну шухляду шафи та умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки "Samsung galaxy а6+" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 4 799,40 грн., після чого через вхідні двері будинку покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 22 липня 2023 року приблизно о 17:00 год. перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього виник раптовий умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом - мопедом марки "Delta", модель "EX50QT-B", синього кольору, без реєстраційного номера, номер рами № НОМЕР_3 , об`єм двигуна 49.9см3, що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати коридору будинку, де в цей час знаходився зазначений мопед, після чого, взявшись руками за кермо вказаного транспортного засобу, покотив останній за територію домоволодіння до залізничної колії. Своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 4 725,00 грн.

Крім того, ухвалами Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року та 25 жовтня 2023 року було виправлено описки в мотивувальній та резолютивній частинах оскаржуваного вироку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України не виклав формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачувався ОСОБА_7 органами досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги, від потерпілого ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд провадження у його відсутність.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Разом з цим, обвинувальний вирок, ухвалений судом, повинен відповідати положенням ст.ст. 368, 374 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед, формулювання обвинувачення, визнаного доведеним саме судом, а не органом досудового розслідування, висновками експертного дослідження, або іншого фахівця, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку викладається весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності особи, після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Між тим, суд першої інстанції вищенаведених вимог закону не дотримався та у мотивувальній частині вироку навів лише обставини кримінального правопорушення, що встановлені органом досудового розслідування, не встановивши фактичні обставини провадження та не сформулювавши обвинувачення, визнане доведеним, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16, в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18), в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Отже, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, й враховуючи те, що судом не встановлено фактичних обставин справи, а прокурор в апеляційній скарзі не порушує питання про ухвалення нового вироку, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені зокрема п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, й прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни і продовжити його до 01 березня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4