КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференціїапеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2022,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2022 ОСОБА_6 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, продовженозапобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на 56 днів, до 27.12.2022 включно, а також вирішено інші питання.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував наявністю ризику переховування від суду, оскільки місце проживання ОСОБА_6 не є охоронюваним приміщенням, яке обвинувачена зможе безперешкодно покинути. Крім того, обвинувачена може вжити спроб покинути територію України, оскільки на початку березня 2022 року остання намагалася виїхати до м. Бєлгород, а також повідомляла суд, що на початку року мала намір виїхати до Угорщини.Також судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченої, і тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою. Крім цього, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки згідно з даними інтернет-ресурсівобвинувачена займається антиукраїнською пропагандою, бере участь у дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні, інформаційних операціях країни-агресора, в актах гуманітарної агресії проти України, а тому, перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_6 зможе продовжувати таку діяльність, адже такий запобіжний захід не виключає можливості користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів. Також обвинувачена під час судового розгляду поводить себе агресивно та порушує порядок судового засідання, намагаючись його зірвати, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, остання зможе перешкоджати кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подавапеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції тазастосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт. У випадку, якщо суд визнає неможливим застосування домашнього арешту, просить визначити розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм законодавства. Звертає увагу на необґрунтованість підозри та відсутність будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що в ухвалі суду не зазначено які саме докази свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду або вчинити інший злочин, а продовження терміну тримання під вартою відбулося автоматично та формально, без з`ясування всіх обставин. Стверджує, що посилання в ухвалі на інформацію з мережі Інтернет є неприпустимим, оскільки порушує принцип презумпції невинуватості особи. Зазначає, що суд не навів жодного переконливого обґрунтування щодо не визначення застави.

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати до неї запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, яка винесена з грубим порушенням норм законодавства. Вказує, що справа розглядалась незаконним складом суду, оскільки стороною захисту двічі було заявлено відвід колегії суддів, які не були розглянуті. Звертає увагу, що обвинувальний акт оголошувався прокурором без її участі, а суд не роз`яснив їй суть обвинувачення, також її не було доставлено до суду 31.10.2022 на оголошення ухвали. Також вказує, що суд не взяв до уваги, що у неї були вилучені всі документи, що підтверджують особу, без яких неможливо пересуватися в умовах воєнного стану. Зазначає, що посилання на протокол огляду від 12.03.2022 є безпідставним, оскільки його немає в матеріалах справи, а затримання відбулося тільки 14.03.2022. Вказує, що висновки суду про можливість вчинення іншого злочину у разі зміни запобіжного заходу є надуманими та необґрунтованими. Звертає увагу, що посилання в ухвалі на інформацію з мережі Інтернет є неприпустимим, оскільки порушує принцип презумпції невинуватості. Стверджує про погіршення стану здоров`я та виникнення тяжких хронічних захворювань за час перебування в умовах слідчого ізолятора.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що при першому обранні запобіжного заходу постановою заступника керівника Київської міської прокуратури від 16.03.2022 не було визначено розмір застави, який повинен був бути визначений. Крім того, під час продовження запобіжного заходу 12.04.2022 слідчий суддя також не визначив розмір застави, хоча це було обов`язковою нормою на той момент, оскільки лише 14.04.2022 були внесенні доповнення до ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно яких слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги чинники, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, намір ОСОБА_6 виїхати за межі країни, вік та стан здоров`я обвинуваченої та її процесуальна поведінка.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Що стосується доводів апеляційних скарг сторони захисту щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину та порушення судом першої інстанції порядку розгляду заявлених складу суду відводів, то з урахуванням положень ст. 422-1 КПК України, якими визначено повноваження суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ухвалення рішення по суті - вирішення цих питань виходить за межі повноважень апеляційного суду.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скаргизахисника ОСОБА_8 ,обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2022, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на 56 днів, до 27.12.2022 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3