Справа № 948/840/22
Провадження № 1-кп/643/112/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001013 від 11.11.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Велико-Бурлуцького району Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, який раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України

ВСТАНОВИВ

1. Суть питання, що вирішується ухвалою

Захисником ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання подане письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурором заявлено клопотання про призначеного кримінального провадження до судового розгляду.

2. Позиція учасників судового провадження

У підготовчому судовому засіданні 21.09.2023 захисник та обвинувачений підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору і викладені в ньому доводи.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти повернення обвинувального акту, зазначивши, що останній відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. Показала, що Харківській митниці Державної митної служби України (Митниця) направлялись листи з пропозицією визнати її потерпілим, проте Митниця заяву про визнання потерпілим не подала. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що збитки завдані державі в особі Митниці. Просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Оскільки позиції сторони захисту та обвинувачення є взаємовиключними, судом було з`ясовано думку учасників судового провадження щодо одночасного вирішення судом питання про повернення обвинувального акту прокурору або його призначення до судового розгляду (в разі, якщо суд дійде висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту).

На уточнююче запитання суду обвинувачений, його захисник та прокурор, кожний окремо, зазначили, що не заперечують проти одночасного вирішення судом вказаних вище питань. Також показали, що будь-які інші клопотання, вирішення яких можливе на стадії підготовчого провадження, в них відсутні.

Ураховуючи позицію учасників кримінального провадження та засади його диспозитивності, суд даною ухвалою вирішує клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору та клопотання сторони обвинувачення про призначення судового розгляду.

3. Позиція суду щодо повернення обвинувального акту

3.1 Аргументи сторони захисту

Склад кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, є матеріальним, а тому при розгляді кримінального провадження підлягають доказуванню факт нанесення збитків потерпілій стороні, їх характер та розмір.

Під час складання обвинувального акту сторона обвинувачення зазначила, що «несумлінне ставлення до службових обов`язків призвело до спричинення державі в особі Митниці тяжких наслідків у вигляді майнової шкоди», проте щодо відомостей про потерпілого зазначено - «потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні», що є суперечливим зі змістом формулювання обвинувачення та свідчить про неконкретність та незрозумілість обвинувачення.

3 системного аналізу норм КПК випливає, що юридична особа, якій злочином завдано майнової шкоди, має два процесуальні статуси - потерпілого та цивільного позивача (з моменту подання відповідної заяви).

У даному кримінальному провадженні в процесуальному статусі цивільного позивача визначено Митницю, натомість як потерпілого указану юридичну особу (його представника) не залучено.

Це прямо суперечить приписам норм КПК, оскільки юридична особа не може отримати статус цивільного позивача, не отримавши статус потерпілого.

Виправити це можливо тільки шляхом складення нового обвинувального акта прокурором.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК).

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК).

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок (ч. 7 ст. 55 КПК).

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК).

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права (ч. 3 ст. 128 КПК).

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов (ч. 1 ст. 61 КПК).

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч. 2 ст. 61 КПК).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 22 КПК).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК).

Оцінка суду

З наведених положень законодавства вбачається, що орган досудового розслідування позбавлений процесуальної можливості за власною ініціативою, без подання відповідною особою письмової згоди, визнати останню потерпілим.

Як вбачається з пояснень прокурора, Митниці направлялись листи з пропозицією визнати її потерпілим, проте остання письмової згоди на це не надала.

Стороною захисту вказані доводи прокурора не спростовані, доказів того, що Митниця подала заяву про вчинення кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого (письмову згоду на визнання потерпілим), тобто доказів наявності обставин, з якими норми ст. 55 КПК пов`язують можливість виникнення у Митниці процесуального статусу потерпілого, суду не надано.

Між тим, виходячи із засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження (ст. 22, 26 КПК), обов`язок доведення вказаних вище обставин покладається на сторону захисту як на ініціатора повернення обвинувального акту прокурору, яка повинна обстоювати власну правову позицію шляхом надання суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної позиції.

За відсутності таких обставин, як подання Митницею заяви про вчинення кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (письмової згоди на визнання потерпілим), у органу досудового розслідування відсутні правові підстави для визнання вказаної особи потерпілим (ч. 7 ст. 55 КПК).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутність в обвинувальному акті даних щодо особи, яка визнана потерпілим у кримінальному провадженні, не суперечить положенням КПК та не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Суд також не погоджується з доводами сторони захисту відносно того, що юридична особа не може отримати статус цивільного позивача, не отримавши статус потерпілого, з огляду на таке.

Виходячи із структури та положень КПК, потерпілий та цивільний позивач є окремими самостійними учасниками кримінального провадження.

Положення КПК не містить обмежень чи заборон пред`явлення цивільного позову особою, яка не реалізувала право бути визнаною потерпілим у кримінальному провадженні.

Однією з засад кримінального провадження є його диспозитивність, виходячи з якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК).

Ураховуючи наведене, набуття процесуального статусу потерпілого та набуття процесуального статусу цивільного позивача є самостійними і незалежними один від одного процедурами, які здійснюються за вільним волевиявленням особи.

Крім того, суд звертає увагу, що цивільний позов пред`явлений не безпосередньо Митницею, а прокурором в її інтересах.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору з мотивів, зазначених стороною захисту.

3.2. Аргументи сторони захисту

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення, що унеможливлює якісний і повний захист обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він «прийняв рішення про підтвердження правильності визначення декларантом коду товару (зазначено форму об`єктивної сторони «дія»), в подальшому в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений «проставив відмітку в АІ «Інспектор» про здійснення митної формальності з контролю правильності визначення коду товару та підтвердження коду товару, заявленого декларантом, тоді як повинен був та об`єктивно мав можливість визначити правильний код товару» (форма об`єктивної сторони «бездіяльність»).

В результаті обвинувачення сформульовано наступним чином: «своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України - неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків» (форма об`єктивної сторони «дія»).

Таким чином, обвинувальний акт містить суперечності в визначенні об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

У даному випадку суперечності, які об`єктивно вбачаються з обвинувального акту, є серйозним недоліком та у разі призначення обвинувального акту до судового розгляду в такому вигляді може привести до порушення права на захист обвинуваченого від пред`явленого йому обвинувачення всіма встановленими законом засобами, оскільки усе вищевикладене призвело до нечіткості та неконкретності формулювання пред`явленого обвинувачення.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є у тому числі забезпечення повного розслідування.

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

В постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі № 686/18210/15-к зазначено, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Це не означає, що при формулюванні кожного обвинувачення мають бути зазначені всі без виключення обставини, наведені у переліку статті 91 КПК.

Це підтверджено і практикою Європейського суду з прав людини, на яку посилається захисник. У рішенні Маточча проти Італії зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів»,[1] однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається [пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції], змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».[2]

В ухвалах Харківського апеляційного суду від 17.11.2022 у справі № 953/6755/21, від 31.01.2022 у справі № 610/2482/21, від 21.11.2022 у справі № 626/576/22, від 17.01.2021 у справі № 638/6132/20, від 17.01.2022 у справі № 626/2249/20, від 18.01.2022 у справі № 621/1123/20, від 31.01.2022 у справі № 616/199/21 висловлені наступні висновки щодо застосування норм права.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст. 318-380 КПК України.

Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст. 337-339 КПК.

Оцінка суду

Виходячи з положень кримінального процесуального законодавства та релевантної судової практики, визначення форми, послідовності, ступеню деталізації та обсягу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, що зазначаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

На даній стадії судового провадження суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку по суті повноті досудового розслідування, оскільки об`єктивне з`ясування всіх обставин справи здійснюється судом на стадії судового розгляду кримінального провадження.

В обвинувальному акті прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є достатніми для правильного розуміння обставин та реалізації права на захист. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Посилання сторони захисту на суперечність, неконкретність та некоректність формулювання обвинувачення суд вважає безпідставним, оскільки зазначення в обвинувальному акті конкретних обставин кримінального правопорушення відноситься до дискреційних повноважень прокурора, у зв`язку з чим останній зазначає ті обставини, які вважає встановленими.

При цьому, з урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно з вимогами чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого КПК, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених статтями 318-380 КПК України.

Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст. 337-339 КПК.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

4. Позиція суду щодо призначення судового розгляду

Кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова, підстави для закриття кримінального провадження або його зупинення - відсутні, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. 291, 314, 369-372 КПК

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 26.09.2023 на 10-50 год.

У судове засіданні викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова (м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 38-Є) 25.09.2023 року о 15-00 год.

Суддя ОСОБА_1