Справа № 509/2609/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь клопотання адвоката ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат, понесених на правову допомогу потерпілому ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000516 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023 р., Овідіопольським районним судом Одеської області був ухвалений вирок, за яким ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання.

Також вказаним вироком суду від 31.10.2023 р. цивільний позов потерпілого був задоволений частково шляхом стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 138448,10 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

06.11.2023 р. на адресу суду клопотання адвоката ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правовничу допомогу потерпілому ОСОБА_4 в розмірі 54000,00 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позову кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Суд, розглядаючи вказане клопотання, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При цьому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, виключно обвинувальним актом.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження.

У справі № 462/6473/16-ц ВП ВС зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено КПК України, тому оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню вироком (ухвалою) суду, повинні бути вирішені судом, який ухвалив остаточне рішення у такому кримінальному провадженні.

Також суд звертає увагу на те, що на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Однак якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так відповідно до положень ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що на підставі укладеного між потерпілим ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_3 договору про надання правничої допомоги від 30.01.2023 р., у даній справі адвокатом є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю.

Так, на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги адвокат надав до суду наступні докази: копію Договору про надання правової допомоги, додатковий договір, акт виконаних робіт, копії квитанцій.

Суд зазначає, що згідно із ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Таким чином, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат потерпілого на правничу допомогу в сумі 54000,00 грн. були доведені, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання обвинуваченого про зменшення їх розміру, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості.

Враховуючи, вищевикладене витрати потерпілого на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_3 , підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в розмірі 54000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 118, 124, 126, 128, 534, 539 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені по справі витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із судовим розглядом в розмірі 54000,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1