ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/541/24 Справа № 932/4910/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 КК повернуто прокурора для усунення недоліків, передбачених ст.291 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог апелянт, з посиланням на положення ч.3 ст.314 КПК та роз`яснення, що містяться у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 за №223-1430/0/4-12 Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, вказує на те, що при складанні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 КК дотримано усіх вимог, передбачених ст.ст. 291, 292 КПК та роз`ясненнями, що містяться у Постанові ПВСУ від 03.06.2005 №7 Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру. Зокрема прокурор вказує, що в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 зазначені усі відомості, передбачені п.5 ч.2 ст.291 КПК, оскільки в викладені фактичні обставини та правову кваліфікацію дій особи, які прокурор вважав встановленими, а також посилання на зібрані під час досудового розслідування докази, які у своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_7 .

При цьому прокурор зазначає, що питання неосудності або обмеженої осудності є юридичними критеріями, а тому визнання особи неосудною (ч.2 ст.19 КК) чи обмежено осудною (ст.20 КК) належить до компетенції суду, який ухвалює відповідне рішення за наслідками розгляду відповідного клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, просив скасувати рішення місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, вислухавши думку захисника та ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Між тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.

В обґрунтування свого рішення про невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 КК вимогам ст.291 КПК та необхідність його повернення прокурору, суд першої інстанції зазначив наступне.

У порушення ст.291 КПК клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 містить спотворені та неправильні анкетні відомості особи, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, а саме місце проживання останнього. Відповідно до клопотання останній мешкає в АДРЕСА_1 , однак, як встановлено в суді та вбачається з довідки № 1205- від 02.06.2023 ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_2 .

Суд також зазначив, що як вбачається з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 в ньому прокурором викладені докази, щодо доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а саме зазначено, що вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 18.03.2023; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 і викладені її покази; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 і викладені його покази; протоколом пред`явлення для впізнання і зазначені процесуальні результати його проведення; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 та викладені її покази, висновком судової психіатричної експертизи.

Крім того місцевий суд зауважив, що юридична оцінка суспільно небезпечного діяння вчиненого неосудною особою повинна надаватися судом, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали т.я. у особи відсутні інтелектуальні та вольові ознаки стану осудності, однак зі змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вбачається, що в ньому фактично сформульоване обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 , як осудною особою, суб`єктом правопорушення, кримінального правопорушення, оскільки поряд з викладом об`єктивних ознак, також викладені і суб`єктивні ознаки ч.4 ст.185 КК, зокрема посилання на умисний характер діяння, мету та мотив особи, наявність злочинного наміру у останнього на вчинення дій.

Також у своєму рішенні суд наголосив, що прокурором без врахування особливостей здійснення досудового розслідування стосовно осіб, які в стані неосудності вчинили діяння, передбачене КК України зазначено в клопотанні про наявність обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття, яке притаманно виключно осудній особі.

Одночасно, незважаючи на викладення прокурором формулювання обвинувачення за ч.4 ст.185 КК з зазначенням того, що ОСОБА_7 викрав майно, яке належить ТОВ «Перша Фармація Дніпра» - скраб для обличчя вартістю 390 гривень, чим спричинив матеріальний збиток на вищевказану суму потерпілому, прокурор в подальшому зазначає, що суспільно небезпечним діянням майнова шкода нікому не завдана.

Отже, на думку суду першої інстанції, вказані недоліки клопотання, його не коректність та суперечливість унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист особи, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, та здійснювати розгляд зазначеного клопотання з дотриманням вимог, передбачених главою 39 КПК.

Однак апеляційний суд не може погодитися з наведеними в ухвалі суду першої інстанції доводами виходячи з наступного.

Як зазначено у п.3 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У своєму листі від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ, на який слушно посилається в апеляційній скарзі прокурор, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

На переконання колегії суддів, наведені в ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 КК, зокрема, неправильність анкетних відомостей особи, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, а саме місця його проживання, а також зазначення наявності обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття та відсутність майнової шкоди ТОВ «Перша Фармація Дніпра», завданої суспільно небезпечним діянням, не можуть вважатися тими обставинами, які істотно порушують вимоги КПК, оскільки можуть бути уточнені та виправлені самостійно судом, та ці обставини жодним чином не перешкоджають судовому розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та ухваленню відповідного рішення в порядку, визначеному ст.ст.512, 513 КПК.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що викладені у клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру докази, які, за версією сторони обвинувачення, підтверджують вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння та виклад суб`єктивних ознак ч.4 ст.185 КК, не суперечать приписам статей 503, 505 КПК та не порушує визначені ст.506 КПК права особи, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвалаБабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 ККпідлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з поверненням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-315 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000285 від 19.03.2023 відносно ОСОБА_7 за ознаками ч.4 ст.185 КК- скасувати та повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-315 КПК.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4