Справа №705/4915/23
1-в/705/317/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Мокра Калигірка Катеринопільського району Черкаської області, громадянином України, з середньою освітою, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим: 1) 07.03.2013 Шполянським районним судом за ч.2 ст.289, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 2) 14.02.2014 Шполянським районним судом за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України, до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільнений 29.01.2018 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 21 день, який відбуває покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 25.01.2019, яким засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому зазначив про те, що він був взятий під варту 24.10.2018 за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У 2019 році він був засуджений Шполянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України на строк 6 років позбавлення волі. Перебував у СІЗО № 30 м. Черкаси. Стягнень та заохочень не має.

З 2019 року відбуває покарання у Старобабанівській виправній колонії № 92. З першого дня відбування покарання працевлаштований у будівельній бригаді, за що 8 раз був заохочений правами начальника установи.

09.11.2021 був переведений на дільницю соціальної реабілітації.

24.01.2023 був переведений на дільницю ресоціалізації СПС № 7, так як у нього було вилучено заборонену річ, а саме мобільний телефон.

В подальшому, отримав заохочення від начальника установи і продовжує сумлінною працею і зразковою поведінкою доводити своє виправлення, приймає участь у диференційній програмі «Духовне відродження», режиму дотримання не порушує.

У травні 2023 року на вирішення комісії адміністрації установи було винесено питання щодо його умовно-дострокового звільнення, але комісією у задоволенні було відмовлено. З вказаним рішенням комісії не погоджується, вважає таке рішення неправомірним, тому звертається до суду та просить суд звільнити його умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити, оскільки він відбув 3/4 строку покарання, має кілька заохочень за належне виконання обов`язків, працевлаштований, дотримується встановлених правил відбування покарання, а тому вважає, що є підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений має 3 судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України. Звільнявся від відбування покарання, як на підставі ст. 75 КК України, так і на підставі ст. 81 КК України. Відбуває покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 25.01.2019 у виді 6 років позбавлення волі за злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, скоєний у період умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного за вчинення тотожного злочину. Згідно характеристики наданої суду адміністрацією СВК № 92 ОСОБА_5 за час відбування покарання з 24.10.2018 характеризується негативно. На цей час не працевлаштований за відсутністю бажання. Не дотримується правомірних відносин з персоналом установи. Має 6 заохочень, застосованих на підставі рапортів, що мають формальний характер та двічі порушував режим утримання в СІЗО та колонії, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Позов та процесуальні витрати за вироком відсутні. У зв`язку із цими обставинами рішенням комісії адміністрації станови від 04.05.2023 і було прийнято рішення про відмову у направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого. Рішенням профілактичної комісії колонії від 30.01.2023 засуджений був поставлений на облік, як схильний до злісних порушень режиму відбування покарання. Аналогічні рішення комісією приймалися неодноразово. Тому, враховуючи особу засудженого, до якого судом неодноразово та безрезультатно застосовувались заохочувальні норми, передбачені ст. 75 та ст. 81 КК України, його стійку схильність до скоєння злочинів передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, нестабільну поведінку за весь період відбування покарання (неодноразове притягнення до дисциплінарної відповідальності, востаннє менше 10 місяців тому), існують обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_5 виправився та не буде скоювати новиз злочинів після звільнення з установи покарання.

Представник установи в судовому засіданні у вирішення клопотання покладався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 25.01.2019, яким засуджений до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 14.02.2014, визначивши цей строк в 1 рік позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття покарання ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 08.08.2019 згідно ухвали Черкаського апеляційного суду.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 : 24.10.2018, кінець строку: 24.10.2024, не відбута частина покарання складає 01 рік 28 днів, станом на 26.09.2023.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_5 з 07.09.2019 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК №92». Під час утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» м. Черкаси характеризувався негативно. Допустив порушення режиму утриманні 1 раз та був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. До праці не залучався, заохочень не має.

За час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» характеризується негативно. Норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи не дотримується. Допустив порушення режиму відбування покарання за що 1 раз був притягнутий до дисциплінарної відповідальності і був поміщений до ДІЗО. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Має 6 заохочень виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань, під контролем.

На виробництві установи не працевлаштований за відсутності бажання. До роботи ставиться негативно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Не дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи.

Не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівні необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться негативно. Не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, за відсутності бажання. Участі у суспільно-корисному житті відділення не приймає.

Комісією установи 04.05.2023 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_5 , так як останній не довів свого виправлення. 03.11.2022 комісією відмовлено у заміні покарання більш м`яким покаранням по заяві.

Комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Згідно витягу з протоколу №9 від 04.05.2023 комісія ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області вважає, що засуджений ОСОБА_5 , на день засідання комісії відбув 3/4 строку покарання, не довів своє виправлення, має 2 стягнення та 6 заохочень, поведінка негативна, тому більшістю членів комісії прийнято рішення про відмову про його умовно-дострокове звільнення.

Згідно довідки начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ СВК № 92, затвердженої 20.09.2023, засуджений ОСОБА_5 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку має 6 заохочень. Також мав два стягнення, із яких 1 за час відбування покарання у СВК № 92, які погашені.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім цього суд звертає увагу, що не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або не погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 має 3 судимості за злочини проти власності, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом. Раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України. Відбуває покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 25.01.2019 у виді 6 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, скоєний в період умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного за вчинення аналогічного злочину. За час відбування покарання в установах позитивно не характеризувався. Згідно характеристики від 20.09.2023, відбуваючи покарання у ДУ СВК № 92 з 07.09.2019 характеризується негативно, не працевлаштований, не дотримується умов відбування покарання та розпорядку дня установи. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань під контролем. Має 6 заохочень (02.01.2020, 03.07.2020, 04.01.2021, 06.07.2021, 04.07.2022 та 09.01.2023), які застосовані без зазначення конкретних підстав за формальними ознаками за дотримання обов`язків, виконання яких є загальним обов`язком засудженого. Двічі порушував режим утримання в СІЗО та колонії, з яких одне порушення мало грубий характер, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності (12.12.2018 та 26.01.2023), в тому числі з поміщенням у ДІЗО строком на 10 діб. Вказане стягнення погашено автоматично, у зв`язку зі сплином 6 місяців.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, а саме небажання працевлаштуватися, тяжкість, характер та кількість скоєних злочинів та його поведінку за весь період відбування покарання, суд вважає обґрунтованими сумніви, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, не буде вчиняти нових кримінальних правопорушень після звільнення з установи виконання покарання та в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1