Дата документу 07.02.2024Справа № 554/1172/24
Провадження № 1-кс/554/1957/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000068 від 02 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання прокурора про накладення арешту на вилучений в ході проведення огляду від 01 лютого 2024 року мобільний телефон марки Xiаomi Redmi 9С», IMEI: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, у якого наявні пошкодження на екрані, що належить ОСОБА_4 , з позбавленням права на їх відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання прокурором було зазначено, що у провадженні СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000068 внесеного 02 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

01 лютого 2024 року близько о 17 год 00 хв, перебуваючи за у м. Полтаві по вул. Шилівська 33, ОСОБА_4 зберігав при собі згорток з ізоляційної стрічки жовтого кольору з невідомою речовиною, який попередньо замовив через сайт у мобільному додатку «Телеграм». У ході огляду місця події встановлено, що вказану заборонену речовину замовлено через мобільний додаток «Телеграм», що завантажений на мобільний телефон марки «Xiаomi Redmi 9С», IMEI: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, у якого наявні пошкодження на екрані.

01 лютого 2024 року в ході проведення огляду на відкритій місцевості, поблизу будинку, що в м. Полтаві по вул. Шилівська 33, де знаходився ОСОБА_4 , який повідомив, що має наркотичну речовину та в подальшому дістав з правої кишені своєї куртки згорток з ізоляційної стрічки жовтого кольору з невідомою речовиною, яку спеціалістом-криміналістом оглянуто, вилучено та поміщено до спец. пакету «НПУ» № ICR0117798 з відповідними написами та підписами понятих та дізнавача.

Крім того було вилучено мобільний телефон марки «Xiаomi Redmi 9С», IMEI: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, у якого наявні пошкодження на екрані, який було оглянуто в присутності понятих, вилучено та запаковано до спец. пакету «НПУ» № ICR НОМЕР_2 з відповідними написами та підписами понятих та дізнавача

Оскільки у цьому випадку є всі підстави вважати, що вилучене 01 лютого 2024 року в ході проведення огляду майно може бути використане для встановлення обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, прокурор вважає за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно. Не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

Прокурор ОСОБА_3 також просив поновити строки звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

У судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 01 лютого 2024 року, в період часу з 18 год 35 хв по 18 год 43 хв було проведено огляд на відкритій місцевості, зокрема поблизу будинку що в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 надав для огляду мобільний телефон марки «Xiаomi Redmi 9С», IMEI: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору із наявними пошкодженнями на екрані, який було оглянуто та вилучено (а.с. 8, 10-12) та у подальшому постановою дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 02 лютого 2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні (а. с. 9).

Дозвіл на проведення зазначеного огляду в кримінальному провадженні не надавався та згідно положень ч. 7 ст. 236 КПК України вказаний мобільний телефон з моменту його вилучення набув статусу тимчасово вилученого майна, так як відповідає визначеним критеріям.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

У свою чергу, згідно положень ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають

виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Слідчим суддею встановлено, що мобільний телефон, накласти арешт на який просить прокурор, був вилучений в ході проведення огляду без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду 01 лютого 2024 року (в четвер), а тому клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно було бути поданим не пізніше наступного робочого дня, тобто 02 лютого 2024 року.

Разом з тим, клопотання про арешт тимчасово вилученого 01 лютого 2024 року майна, подане прокурором 05 лютого 2024 року безпосередньо до канцелярії Октябрського районного суду м. Полтави, про що свідчить відбиток штампу на відповідному супровідному листі за вхідним номером №7930, тобто з пропуском встановленого частиною 5 статті 171 КПК України строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Слідчий суддя зазначає, що для звернення із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, КПК України встановлено зобов`язуючі процесуальні строки, тобто ті, які встановлюють обов`язок учасників кримінального провадження приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії у встановлений проміжок часу.

Порушуючи в прохальній частині клопотання питання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду з цим клопотанням, прокурором не надано будь-яких мотивованих пояснень щодо причин не звернення до суду з цим клопотанням у визначений кримінальним процесуальним законом строк та жодним чином не обґрунтував їх поважність.

Поруч із цим, така вимога прокурора прямо суперечить положенням ч. 5 ст. 171 КПК України, якою не передбачено можливості звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна після закінчення визначеного строку та імперативно встановлено, що таке клопотання повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, у інакшому ж випадку воно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучене.

Натомість, з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся до слідчого судді лише 05 лютого 2024 року, тобто після спливу граничного строку для цього.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що клопотання прокурора про арешт вилученого в ході проведення огляду майна подано з пропуском процесуального строку, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в його задоволенні.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000068 від 02 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - відмовити.

Вилучений відповідно до протоколу огляду від 1 лютого 2024 року мобільний телефон марки Xiаomi Redmi 9С», IMEI: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, у якого наявні пошкодження на екрані, - негайно повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5