Справа № 348/2427/20
Провадження № 11-сс/4808/31/24
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 10 січня 2024 року про відмову в задоволенні скарги, подану на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі представник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді від 10.01.2024 року незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, яка підлягає скасуванню.

Слідчий суддя розглядаючи скаргу, не надав належної правової оцінки доводам скаржника щодо неповноти проведення слідчим досудового розслідування, не перевірив належним чином його доводи.

Органом досудового розслідування за три роки проведення дізнання не вчинено жодних слідчих (розшукових) дій для відшукання та вилучення знаряддя злочину, не проведено слідчого експерименту, дізнавачем допущено бездіяльність та недбалість при призначенні експертиз, що призвело до не встановлення дійсного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, експертні висновки є недопустимими, слідчим не поставлено експертам запитання щодо встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень, потерпілий не був повідомлений про дату та час проведення додаткової комісійної експертизи, при винесенні постанов про призначення експертиз, не встановлено де і за яких обставин потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження від 30.08.2023 року не вказано особу, в діях якої відсутній склад кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції відхилив доводи скарги, зокрема в частині не вчинення органом досудового розслідування дій для встановлення дійсного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Досудове розслідування здійснювалось за попередньою кваліфікацією щодо нанесення легких тілесних ушкоджень, проте медичні документи знімки рентгенограм, які були долучені дізнавачу потерпілим і які долучено для розгляду скарги суду першої інстанції, однозначно свідчать про наявність в потерпілого перелому виличної кістки (в медичних документах було вказано порушення цілісності акулової кістки). Згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, будь-яке порушення цілісності кістки є переломом, в свою чергу перелом виличної (акулової) кістки, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Зазначає, що безпідставним є висновок слідчого судді про те, що дізнавачем ретельно перевірено всі обставини кримінального правопорушення, зокрема і допитано всіх свідків - очевидців події. Вказані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були очевидцями події. А свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є працівниками поліції, які прибули на виклик через дві з половиною години після завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

Слідчим суддею вказано, що показання свідка ОСОБА_13 нею оцінюється критично, оскільки остання є дружиною потерпілого. При цьому, одночасно, слідчим суддею визнано допустимими та взято до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є близькими родичами ОСОБА_16 .

Ухвала слідчого судді не містить жодного обґрунтування, чому відхилено показання одного свідка та взято до уваги показання інших свідків.

У вказаному кримінальному провадженні не проведено необхідних слідчих дій. Зокрема не проведено слідчих експериментів.

Стверджує, що в постанові про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів процесуального рішення, не встановлені фактичні обставини, які дозволяють прийти до висновку про відсутність складу правопорушення, не вказано, що саме в діях ОСОБА_16 відсутній склад кримінального правопорушення, не визначено, які саме дії на місці події вчиняла вказана особа, не вказані підстави для прийняття кінцевого процесуального рішення в рамках кримінального провадження та не наведені дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та скасувати постанову старшого дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження, а матеріали провадження направити для продовження досудового розслідування.

Вказаною ухвалою слідчого судді від 10 січня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на постанову старшого дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000227 від 20.11.2020 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, дізнавач, встановивши обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надав їм належну оцінку, та з урахуванням отриманих доказів, слідчим було прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та скаржник ОСОБА_8 не з`явились, хоча про дату та час апеляційного розгляду були належним чином повідомлені.

До початку апеляційного розгляду від керівника Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_18 надійшло клопотання, в якому зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, просить у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 відмовити, також просить розгляд вказаної апеляційної скарги поводити без участі прокурора.

Під час апеляційного розгляду представник - адвокат ОСОБА_7 підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаних вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, відповідно до положень п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Дійсно, закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України можливе лише у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення і застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної чи суб`єктивної сторін); непричетності особи до кримінального правопорушення. При цьому, закриття кримінального провадження з цієї підстави повинне бути вмотивованим не тільки тлумаченням відповідної статті Кримінального кодексу України, але і встановленими під час слідства обставинами.

Проте, оскаржувана постанова не відповідає вимогам наведених норм процесуального права, не містить аналізу та оцінки зібраних доказів, не містить належного обґрунтування висновків про відсутність складу кримінального правопорушення.

Так, доводи апеляційної скарги про передчасність і необґрунтованість рішення дізнавача про закриття кримінального провадження є слушними та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді.

Як вбачається із матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження, 20.11.2020 року до ЄРДР за № 0000227 було внесено відомості за заявою ОСОБА_8 про те, що 19.11.2020 року о 16.40 год. в с. Лоєва по вул. Черемшини сусід ОСОБА_16 під час конфлікту спричинив заявнику тілесні ушкодження, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.

За наслідками проведених слідчих дій, постановою дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 30.08.2023 року кримінальне провадження № 0000227 від 20.11.2020 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя безпідставно відхилив твердження в поданій скарзі, а саме в частині не вчинення органом досудового розслідування дій для встановлення дійсного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Разом з тим, в поданій скарзі, захисник вказує, що досудове розслідування здійснювалось за попередньою правовою кваліфікацією щодо нанесення легких тілесних ушкоджень за ч.1 ст. 125 КК України, проте медичні документи, знімки рентгенограми, які були долучені до матеріалів провадження однозначно свідчать про наявність в потерпілого перелому виличної кістки, і згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, будь-яке порушення цілісності кістки є переломом, в свою чергу перелом виличної (акулової) кістки, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з підсумкової частини висновку комісійної судово-медичної експертизи, а також мотивувальної частини постанови про закриття кримінального провадження, вбачається, що в зв`язку з тим, що на засідання комісії експертів для проведення комісійної судово-медичної експертизи не з`явились лікарі-спеціалісти та ОСОБА_8 , вирішити питання про наявність у ОСОБА_8 черепно-мозкової травми та перелому виличної кістки немає можливості.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення комісійної судово-медичної експертизи, як і не містять доказів вручення копії постанови про призначення вказаної експертизи.

Окрім цього, та обставина, що предметом дослідження експертів, хоча були всі надані медичні документи, в тому числі і вказана рентгенодіагностика та дані, які зазначені в медичних документах та враховані у висновках експертів, проте, жоден із вказаних експертних висновків, не містить підстав для не врахування в підсумках, при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень рентгендіагностики потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно постанови дізнавача, експертам було поставлено питання зокрема: «чи могли бути спричинені тілесні ушкодження внаслідок дії кінцівками посторонньої особи, якщо так, то одномоментними чи численними, і яка їх кількість». В подальшому згідно висновку експерта, в розділі підсумки вказано, що характер, локалізація встановленого забою м`яких тканин, не виключають можливості його утворення від одного удару рукою чи ногою у вказану анатомічну ділянку.

У постанові про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 29.01.2021 року дізнавачем поставлено питання: «чи могли бути спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_8 внаслідок падіння із мотоцикла під час руху», проте жодних об`єктивних відомостей, що останній падав із мотоцикла матеріали кримінального провадження не містять.

Також, згідно показань допитаних свідків, жодний із них не бачили саме момент падіння ОСОБА_8 із мотоцикла.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_8 та допиту свідка ОСОБА_13 , останні однозначно стверджували що ОСОБА_16 наносив удари ОСОБА_8 прикладом від вогнепальної зброї.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження не містить належних висновків, зокрема на якій правовій підставі експерту ставилось питання щодо можливості утворень тілесних ушкоджень, саме внаслідок падіння.

У вказаному кримінальному провадженні постановами дізнавача було призначено судово-медичну, додаткові судово-медичні експертизи та комісійну судово-медичну експертизу, однак у жодних із вказаних постанов не було поставлено питання про можливість утворення тілесних ушкоджень внаслідок удару тупим твердим предметом, а саме прикладом від вогнепальної зброї.

Разом з тим, постанова про закриття кримінального провадження, а також оскаржувана ухвала слідчого судді не містить оцінки розбіжностей в показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Також колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що враховуючи розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , без проведення слідчого експерименту неможливо достеменно встановити чи в дійсності дані особи були очевидцями події, де саме на подвір`ї дані особи знаходились, хто за ким та коли вийшов на дорогу.

Не містить постанова і викладення мотивів, за яких слідчий взяв до уваги показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а також працівників правоохоронних органів, та відкинув показання заявника та його дружини, які вказують на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень прикладом від вогнепальної зброї.

Оскаржувана постанова не містить викладу та оцінки доказів спрямованих на встановлення та перевірку всіх обставин зазначених в повідомленні про кримінальне правопорушення, зокрема не проведено огляд місця події, не встановлено, чи дійсно на момент конфлікту у ОСОБА_16 знаходилась вогнепальна зброя.

Також з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, дізнавачем не проведено слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин вказаної події.

Окрім цього, у постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не конкретизовано особу, стосовно якої прийнято рішення про закриття кримінального провадження, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях вищевказаної особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що у разі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, орган досудового розслідування, повинен встановити які саме дії вчинила особа, стосовно якої прийнято відповідне рішення та належним чином обґрунтувати свої висновки про відсутність у вказаних діях певної ознаки, яка дозволяє кваліфікувати їх як конкретне кримінальне правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, ані дізнавач, ані слідчий суддя не з`ясували всіх обставин, які підлягають доказуванню, не дали системної оцінки доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді від 10 січня 2024 року слід скасувати, а скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,- п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 10 січня 2024 року про відмову в задоволенні скарги, подану на постанову про закриття кримінального провадження - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000227 від 20.11.2020 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5