Провадження № 1-кс/686/6591/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Березнегувате Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні №0000793,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької із клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, посилаючись на те, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, існують передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які наполягають на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які частково заперечили щодо його задоволення, та просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Першим слідчим відділом (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000793 від 15.07.2020, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

30.06.2023 року ОСОБА_6 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме про те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2019 №331 ОСОБА_6 призначений на посаду старшого вогнеметника 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 тапоставлений на всі види забезпечення з 27.11.2019.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за контрактом матрос ОСОБА_6 у військову частину НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

17 березня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 року, відповідно до якого в Україні настає особливий період.

14 квітня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, тобто поняття «особливого періоду» є значно ширшим у своєму розумінні, ніж поняття «періоду мобілізації людських ресурсів», про терміни якої йдеться в Указах Президента України: особливий період не закінчується у момент закінчення мобілізації, що визначений Указами Президента України.

Окрім цього, відповідно до листа Голови Верховного Суду ОСОБА_8 щодо надання роз`яснення начальникові Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України Генералу армії України ОСОБА_9 вбачається, що Верховний суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття "особливий період" в постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664 св 17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення указу президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» по теперішній час.

Також, 21 лютого 2019 року ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (справа № 676/2646/17, за обвинуваченням військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України) визначено, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року (з дня набрання чинності Закону України від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію») і триває по теперішній час.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що солдат ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в час дії особливого періоду.

Поряд із цим встановлено, що матрос військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді старшого вогнеметника 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2020 №135 з 15.05.2020 вибув у службове відрядження із місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 до 201 навчального центру (військова частина НОМЕР_3 ), що дислокується по АДРЕСА_3 , проте маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин не з`явився вчасно на службу, а вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де проводить службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином,матрос ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді старшого вогнеметника 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вибувши 14.05.2020 із військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 ) у службове відрядження до 201-го навчального центру (військова частина НОМЕР_3 ), що дислокується по АДРЕСА_3 без поважних причин не з`явився вчасно на службу, а вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де проводить службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби.»

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 10.07.2023 року, акт службового розслідування від 28.05.2023 року, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.05.2020 року №288, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.11.2019 року №331, рапорт о/у СКП Березнегуватського ВП Снігурівського відділу ГУНПв Миколаївській області ОСОБА_11 від 12.10.2023 року, довідка на матроса ОСОБА_6 від 20.10.2021 року, контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового та сержантського складу укладений з ОСОБА_6 , копія книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого особового скалду в/ч НОМЕР_1 , протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 08.02.2022 року, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 08.02.2023 року, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 08.02.2022 року, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 08.02.2022 року, та інші матеріали кримінального провадження.

03.08.2023 року постановою слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук та того ж самого дня досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000793 зупинено.

03.08.2023 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14листопада 2023 року о 16.40 год. ОСОБА_6 було затримано.

14.11.2023 року постановою слідчого ОСОБА_4 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000793 відновлено.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Санкція ст. 407 ч. 4 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто даний злочин є тяжким злочином.

Сам ОСОБА_6 раніше не судимий, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за злочин проти встановленого порядку несення військової служби, перебував у розшуку, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, являється учасником бойових дій, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем проходження служби характеризується негативно.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, особу підозрюваного, вік, майновий та сімейний стан, та дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховування від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на положення ч.7 ст.176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати до військовослужбовця, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, навіть у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ч.8 ст.176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Більш м`які запобіжні заходи, забезпечити виконання цієї функції не зможуть.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме по 08.12.2023 року включно.

У відповідності до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КПК України, під час дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково .

Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 08 грудня 2023 року включно.

Ухвала діє по 08 грудня 2023 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя