Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3161/23
Провадження № 1-кп/935/275/23
ВИРОК

Іменем України

15 листопада 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 15.09.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Коростишівського району Житомирської області, громадянина України,із середньою освітою, одружений, неповнолітніх утриманців не має, встановлено третю групу інвалідності, не судимий: який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 у період часу з 01.09.2022 по 09.09.2022, також з 10.01.2023 по 15.01.2023, та з 30.04.2023 по 01.05.2023, у порушенні вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», за місцем спільного проживання із дружиною ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_5 акти психологічного домашнього насильства, що призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 01.09.2022, 02.09.2022, 03.09.2022, 04.09.2022, 05.09.2022, 06.09.2022, 07.09.2022, 08.09.2022, 09.09.2022 ОСОБА_4 , вчиняв домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_5 , за що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.10.2022, справа №935/2125/22, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Також, 10.01.2023, 11.01.2023, 12.01.2023, 13.01.2023, 14.01.2023, 15.01.2023 ОСОБА_4 вчиняв стосовно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, за що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.03.2023, справа №935/189/23, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Крім того, 30.04.2023, 01.05.2023 ОСОБА_4 вчиняв стосовно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, за що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.05.2023, справа №935/1393/23, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Проте, ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства як особи, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст.173-2 КУпАП, належних висновків для себе не зробив та, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань, 01.09.2023 вкотре вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_5 акт психологічного насильства у вигляді словесних образ, погроз, приниження, залякування фізичною розправою, вираженням нецензурною лайкою, спрямованих на обмеження волевиявлення потерпілої, та викликали у неї психологічні страждання, побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, погіршили якість її життя.

Так, 01.09.2023, близько 21 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, безпричинно, умисно та цілеспрямовано, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, вчинив психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_5 , що виразилось у словесних образах потерпілої словами нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою над нею, чим принизив честь і гідність своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, які виразились у побоюванні потерпілої за своє життя та свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, страх щодо нездатності захистити себе від неправомірної поведінки її чоловіка ОСОБА_4 .

Внаслідок систематичних протиправних злочинних дій з боку ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у побоюванні за своє життя та свою безпеку, в емоційній невпевненості, втраті енергійності, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі в заниженні самооцінки, відсутності позитивних емоцій та перебуванні у постійних негативних переживаннях, побоюваннях щодо неправомірних дій ОСОБА_4 .

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні за ст.126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Вчиняв насильство відносно потерпілої, оскільки між ними відбувалися конфлікти, ініціатором яких була і потерпіла також. Був у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, надала заяву, в якій просила суд розглянути кримінальне провадження за її відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений, прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як умисні дії, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейнах відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України є нетяжким злочином, ОСОБА_4 не судимий, одружений, пенсіонер, встановлено групу інвалідності, неповнолітніх утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є обставинами, які пом`якшують покарання.

Вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`янння є обставиною, яка обтяжує покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів; виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.Щодо застосування в інтересах потерпілої до засудженого до покарання, не пов"язаного із позбавленням волі, обмежувальних заходів із покладенням обов"язків, передбачених ст 91-1 КК України, суд враховує наступне.

Згідно приписів ч 1-3 ст 91-1 КК України 1. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;5) направлення для проходження програми для кривдників.2. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.3. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст 91-1 КК України, є правом, а не обов`язком суду. Крім того, з урахуванням наявності в Україні воєнного стану та приймаючи до уваги обставини провадження та позитивну характеристику особи обвинуваченого (кривдника), суд дійшов висновку, що підстав для застосовування обмежувальних заходів щодо ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом взято до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, поведінку ОСОБА_4 під час судового розгляду, що була проявом внутрішніх переживань особою того, що сталося, морального засудження своєї поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, саме таке покарання є покаранням, що має психологічний вплив на винну особу, підтверджуючи докір державою неправомірної поведінки та попереджаючи про невигідність та небезпечність подальшого вчинення злочинів,відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.100, 124, ч.3 ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік, в період якого, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1