У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2438/23

Номер провадження 1-кп/184/236/23

26 грудня 2023 року

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання від вартою по кримінальному провадженню, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000367 від 06.10.2023 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе), Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05.10.2010 за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі терміном З роки з випробувальним терміном 1 рік;

- 27.12.2011 за ч.1 ст.310, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 ч.1 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком Орджонікідзевського міського суду від 05.10.2010 року, до відбуття покарання 4 роки позбавлення волі

-26.12.2013 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком Орджонікідзевського міського суду від 27.12.2011, до відбуття покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 15.06.2018 за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі терміном 4 роки 4 місяці. Звільнений 05.12.2022 з Солонянської ВК (№21) по відбуттю терміну покарання,

-19.10.2023 Орджонікідзевським міським судом за ч.4 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75,76 КК - 3 роки іспитового строку, вирок не набрав законної сили;

-13.10.2023 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.309 ч.1 КК України до обмеження волі терміном 1 рік з випробувальним терміном 1 рік. Вирок законної сили не набрав,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського міського суду перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000367 від 06.10.2023 року.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, який йому було обрано по кримінальному провадженню за №0000367 від 06.10.2023 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що заявлені раніше ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися, та запобігти яким шляхом застосування більш м`яких, аніж тримання під вартою запобіжних заходів, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засідання проти продовження запобіжного заходу - тримання під вартою заперечували.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого встановлено до 01.01.2024 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2023 року.

Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення сукупністю доказів, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій у формі оперативної закупки, під час якої ОСОБА_3 збув автомат Калашникова, протоколами обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , де виявлено бойові припаси-патрони, висновками експерта про належність до бойових припасів і вогнепальної зброї автомата Калашникова і патронів,причину смерті,

речовими доказами у кримінальному провадженні.

Повторно оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що відповідно до практики ЕСПЛ, тяжкість можливого покарання згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Крім того, оцінка ризику ухилення від суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Оцінка ризику повторного скоєння правопорушення має здійснюватись, зокрема, з встановлених обставин справи щодо біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Клоот проти Бельгії).

Вивченням особистості ОСОБА_3 встановлено, що останній останній офіційно ніде не працює, не навчається, родини не має, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває у шлюбі, за місцем реєстрації не мешкає, будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області не має. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і він в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може виїхати з місця свого проживання та вести такий самий образ життя і в іншому місці.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що останній постійних засобів для існування не має, не працює, ніяких дій спрямованих на працевлаштування не вживав та не вживає, веде аморальний спосіб життя, на життя заробляє тим, що з корисливих спонукань веде свою злочинну діяльність. ОСОБА_3 раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини, за які він засуджений до покарання у виді позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання з місць позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вже у лютому 2023 року повторно вчинив корисливий злочин та продовжує в подальшому вчиняти нові злочини.

Наведене вказує, що існує обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжувати свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, свідками кримінального правопорушення є закупник, поняті, з яким ОСОБА_3 підтримував дружні стосунки. Об`єктивні покази свідків в судовому засіданні мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. До цього часу свідки не допитані в судовому засіданні. ОСОБА_3 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків змусивши їх змінити покази, або відмовитись від дачі показів в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначений факт вказує на наявність обґрунтованого ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про продовження існування та не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 7 років; обвинувачений в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за придбання, носіння, зберігання, збут вогнепальної зброї і бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки:

-застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України;

-під час досудового провадження та судового провадження не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_3 на поруки, що виключає застосування до нього запобіжного заходу у вигляді поруки;

- ОСОБА_3 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень;

- ОСОБА_3 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд звертає увагу на те, що зазначені обставини підлягають врахуванню при обранні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України.

Судовий розгляд кримінального провадження триває, через що наявна потреба запобігти процесуальним ризикам, встановленим в судовому засіданні, а тому строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити ще на 60 днів до 23 лютого 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, а саме до 23 лютого 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на ІТТ № 3 ГУНП у Дніпропетровській області та Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1