Справа № 308/6180/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000316 від 08.12.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ Львівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 19.07.2022 вироком Личаківського районного суду м.Львова за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробуванням строком на 3 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_5 (точний час та місце встановити не представилось можливим) повторно, вступивши у попередню змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , мали на меті викрадення чужого майна з приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Так, з метою реалізації свого попереднього умислу, направленого на викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_2 , завідомо знаючи, що у вказаній квартирі відсутні мешканці, і там знаходяться грошові кошти, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , близько 10:00 год. 11.08.2021 прибули на автомобілі марки «BMW Х5», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 до м. Ужгород, де навпроти буд. № 34 по вул. Павлова припаркували вказаний автомобіль.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пройшли пішки до будинку АДРЕСА_3 та зупинилися біля автомобільної парковки збоку вказаного будинку. Реалізовуючи свій умисел, розподіливши між собою ролі, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 направилися до 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , куди зайшли разом, а ОСОБА_8 в цей час залишився біля вказаної парковки з метою спостереження, щоб за діями останніх співучасників злочину ніхто не спостерігав та вони були таємними для оточуючих.

В період з 10 год. 14 хв. по 11 год. 31 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , використовуючи спеціальні пристосування (відмички) для відчинення дверей, проникли до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 та скоїли крадіжку майна, яке належить ОСОБА_9 , а саме: металевого сейфу, флакону туалетної води ТМ «BI*ES BROSSI», флакону парфумерної води ТМ «ICONE», флакону парфумерної води ТМ «ICONE», флакону парфумерної води ТМ «Faberlic», вартість яких відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи становить 3 618,00 грн. та грошових коштів, а саме: 7 100 білоруських рублів, що у співвідношенні до української гривні за курсом НБУ становить 75 734,99 грн. та 70 румунських лей, що у співвідношенні до української гривні за курсом НБУ становить 446,50 грн.

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом з викраденим майном покинули приміщення квартири, пройшли вулицею до ОСОБА_10 , який чекав біля автомобіля «BMW Х5» припаркованого поруч з буд. АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були затримані працівниками УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України, а ОСОБА_5 втік з місця події.

Отже, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення в судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 без її участі. Сторони судового провадження щодо розгляду провадження за відсутності потерпілої не заперечували.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризує особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, засудив свою протиправну поведінку, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки).

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність; вид та вартість майна, яким заволодів обвинувачений, а саме: металевого сейфу, флаконів туалетної води та парфумерної води, вартість яких становить 3 618,00 грн., та грошових коштів, а саме: 7 100 білоруських рублів, що у співвідношенні до української гривні за курсом НБУ становить 75 734,99 грн. та 70 румунських лей, що у співвідношенні до української гривні за курсом НБУ становить 446,50 грн.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Ураховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, але і наявність обставини, яка обтяжує покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на думку суду, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в виді позбавлення строком на 3 роки.

При цьому підстави для звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, тобто на підставі ст. 75 КК України - відсутні, бо суд не вбачає особистісних якостей та інших притаманних особі обвинуваченого внутрішніх свідомих переконань, за яких обвинувачений може бути перевихований при проходженні пробаційної програми.

Разом з тим, особливістю даного кримінального провадження є те, що злочин, передбачений ч. 3 ст. ст. 185 КК, за вчинення якого ОСОБА_5 визнаний винним за цим вироком, був скоєнний ним до ухвалення вироку Личаківського районного суду м.Львова від 19.07.2022, за яким ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року по справі 760/26543/17 зроблено висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК:

Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Відтак суд приходить до висновку, що вирок Личаківського районного суду м.Львова від 19.07.2022, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, необхідно виконувати самостійно.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме: витрати на проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/107-21/9128-ТР від 30.12.2021 у сумі 2059 грн 44 коп., на проведення дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/107-21/8792-Д від 22.10.2021 у сумі 1716 грн. 20 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

Вирок Личаківського районного суду м.Львова від 19.07.2022, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/107-21/9128-ТР від 30.12.2021 у сумі 2059 грн 44 коп., за проведення дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/107-21/8792-Д від 22.10.2021 у сумі 1716 грн. 20 коп., всього 3775 грн. 64 коп. - стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку суду не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11