Справа № 557/178/22 Провадження №11-кп/802/688/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000131 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 11 липня 2023 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Русивель Гощанського району Рівненської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, інвалід ІІІ групи, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.155 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч.2 ст.156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати починаючи з 23.09.2021 включно, зарахувавши у строк покарання термін перебування під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній, у виді тримання під вартою.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він будучи повнолітньою особою, літом 2017 року, точної дати не встановлено, в денну пору доби, перебуваючи на території господарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, керуючись злочинним умислом, спрямованим на задоволення своєї статевої пристрасті, прагнення отримати сексуальне самоствердження, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється малолітньою, вчинив відносно неї фізичні розпусні дії, які виразились в оголенні статевих органів малолітньої ОСОБА_10 шляхом зняття з останньої одягу, оголенні ним своїх статевих органів у присутності малолітньої потерпілої шляхом зняття одягу, непристойному доторканні руками до сідниць та зовнішніх статевих органів малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ..

Крім того, ОСОБА_8 , будучи повнолітньою особою, літом 2018 року, точної дати не встановлено, в денну пору доби, перебуваючи в кімнаті будинку по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на задоволення своєї статевої пристрасті природнім способом, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування такого насилля, за взаємною згодою зі своєю рідною сестрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є особою, котра не досягла шістнадцятирічного віку, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість, вчинив відносно неї фізичні розпусні дії, які виразились в оголенні статевих органів неповнолітньої ОСОБА_10 шляхом зняття з останньої одягу, оголенні ним своїх статевих органів у присутності неповнолітньої потерпілої шляхом зняття одягу, непристойному доторканні руками до сідниць та зовнішніх статевих органів неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ..

Крім того, ОСОБА_8 , весною 2020 року, точної дати не встановлено, в денну пору доби, перебуваючи в кімнаті ОСОБА_10 , яка знаходиться в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на задоволення своєї статевої пристрасті природнім способом, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування такого насилля, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється неповнолітньою, вчинив відносно неї фізичні розпусні дії, які виразились в оголенні статевих органів неповнолітньої ОСОБА_10 шляхом зняття з останньої одягу, оголенні ним своїх статевих органів у присутності неповнолітньої потерпілої шляхом зняття одягу, непристойному доторканні руками до сідниць та зовнішніх статевих органів неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ..

Крім того, ОСОБА_8 , будучи повнолітньою особою, в кінці зими 2020 року, точної дати не встановлено, в денну пору доби, перебуваючи в кімнаті ОСОБА_10 , яка знаходиться в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення і суспільнонебезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на задоволення своєї статевої пристрасті природнім способом, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування такого насилля, за взаємною згодою зі своєю рідною сестрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є особою, котра не досягла шістнадцятирічного віку, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість особи, вступив з нею у природні статеві зносини, котрі проявилися в оголенні своїх статевих органів, а в подальшому із використанням своїх геніталій здійсненні вагінального проникнення в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи повнолітньою особою, в кінці липня - на початку серпня 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, в нічну пору доби, перебуваючи на горищі будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на задоволення своєї статевої пристрасті природнім способом, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування такого насилля, за взаємною згодою зі своєю рідною сестрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є особою, котра не досягла шістнадцятирічного віку, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість особи, вступив з нею у природні статеві зносини, котрі проявилися в оголенні своїх статевих органів, а в подальшому із використанням своїх геніталій здійсненні вагінального проникнення в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання необґрунтованим. Посилається на те, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що визнано обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, він раніше не судимий, за місцем проживання а також за місцем утримання під вартою характеризується позитивно, є особою з інвалідністю ІІІ групи. Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання за ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили зменшити призначене судом ОСОБА_8 покарання, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив вирок суду залиити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, про можливість пом`якшення йому покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно положень ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

А приписами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону, при призначенні покарання ОСОБА_8 , місцевим судом дотримані.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу винного, який раніше не судимий, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, перебуває на диспансерному обліку у невролога, відповідно до висновків МСЕК є інвалідом з дитинства ІІІ групи з ураженням центральної нервової системи, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений.

При цьому також враховано і наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також наявність обставини, яка обтяжує його покарання вчинення кримінального правопорушення повторно. На підставі чого місцевий суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, і тому призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України, а остаточне покарання визначив на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, у зв`язку із чим апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання.

На думку апеляційного суду, саме покарання у виді позбавленні волі відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто м`яким, а також надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 11 липня 2023 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: