КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

та обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 28 серпня 2023 року Обухівський районний суд Київської області продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, до 25 жовтня 2023 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як вбачається з оскаржуваної ухвали виходив з того, що ризики, які були встановлені при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати і на даний час, є реальними та не зменшилися, а тому дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року у справі № 372/2930/22 скасувати та постановити ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Зокрема, як зазначається в апеляційній скарзі, як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі суду відсутні доводи щодо наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У клопотанні прокурора міститься лише формальний перелік ризиків, посилання на існування яких зводиться лише до припущень, не говорячи про відсутність будь-яких доказів на їх підтвердження.

Вищенаведене, на думку сторони захисту, свідчить про необ`єктивність, упередженість та односторонність розгляду судом клопотання прокурора, яке «передруковане» із вказаного клопотання без будь-яких доказів та документальних підтверджень.

Також судом, як вважає захисник, не були взяті до уваги положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», у відповідності до яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, є найсуворішим запобіжним заходом, та обирається у «виняткових» випадках за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим, процесуальних обов`язків та його належної поведінки.

За таких обставин, суд, з урахуванням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, а також характеру пред`явленої підозри, повинен був з`ясувати чи буде рішення про тримання ОСОБА_5 під вартою законним та доцільним, яке забезпечить його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не має можливості обмежитись застосуванням менш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи ці та інші доводи, наведені у скарзі, а також посилаючись на судову практику Європейського суду з прав людини у контексті обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт звертає увагу на обов`язковість доказування існування заявлених ризиків, а не лише на зазначення їх стандартного переліку.

Крім цього, як зазначає у своїй скарзі захисник, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, однак матеріали клопотання прокурора, не містять жодного доказу того, що до обвинуваченого ОСОБА_5 не можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення, не було надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а тому оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини даного кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не була розглянута можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, за наявності для цього необхідних підстав, то вони також не можуть служити достатніми підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, якою обґрунтовано керувався суд першої інстанції, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні саме такого злочину

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25 жовтня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника останнього - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб до 25 жовтня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ ____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 372/2930/22

Номер провадження: 11-кп/824/4980/2023

Категорія: ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1