Справа № 466/7805/21
Провадження № 1-кп/466/199/23
У Х В А Л А

21 грудня 2023року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000848 від 04.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

встановив:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

На досудовому слідстві ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому було неодноразово продовжено до 28.12.2023 року включно без визначення застави.

Прокурором подано на адресу суду клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки розглянути справу у передбачені законом строки не представляється за можливе, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченій не змінились.

Прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_4 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, та просили застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, обвинуваченій ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого було продовжено та завершується 28.12.2023 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченої ОСОБА_6 -домашнього арешту, суд бере до уваги п.1 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту,їй інкриміновано тяжкий злочин, за який передбачена покарання виключно у виді позбавлення волі.

Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою ОСОБА_6 , не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання нею процесуальних рішень суду.

Суд зважаючи на те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 відносяться до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено, направлене проти здоров`я нації, вчинені умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, наявність ознак справжнього інтересу, придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів та особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено, що призводить до суттєвого погіршення криміногенної обстановки як в масштабах Львівської області, так і всієї держави, призводить до формування негативного іміджу держави на міжнародній арені та на шляху європейської інтеграції в контексті неспроможності держави ефективно протидіяти організованій злочинності, незаконному збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, наявні підстави вважати, що обвинувачена, може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60діб, оскільки заявлені ризики не зменшились, більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`які.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд вправі при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину у сфері обігу наркотичних засобів.

Оскільки, обвинуваченій ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, суд вважає за недоцільне визначати обвинуваченій заставу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 331, 372 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з 21.12.2023 року по 18.02.2024 року включно без визначення застави.

Вручити копію ухвали учасникам процесу.

Скерувати копію ухвали на виконання до Державної установи «Львівська установа виконання покарань («19)» щодо обвинуваченої ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду в строк передбачений чинним законодавством з дня оголошення ухвали, обвинуваченою ОСОБА_6 з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 22.12.2023 року о 13.30год.

Суддя ОСОБА_1