Справа № 761/3493/24
Провадження № 1-кс/761/2868/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001246 від 21.12.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилученого 23.01.2024 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот із чорновими записами, із пояснювальним написом «Impression», червоно-білого кольору; зошит із медичними даними ОСОБА_6 ..

Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29 листопада 2023 року, використовуючи у багатоплатформову месенджері, що надає опціональні наскрізні зашифровані чати «Telegram» ім`я « ОСОБА_7 », за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, зв`язався із користувачем, який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку РФ, який у свою чергу, як встановлено досудовим розслідуванням залучає громадян України до протиправної діяльності направленої на збір інформації стосовно дислокацій стратегічно важливих об`єктів, в тому числі військових частин, об`єктів критичної інфраструктури на території України, зокрема в центральній частині України, з метою здійснення вогневих уражень по таких об`єктах силами РФ.

Так, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України слідчим 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України, до постановлення ухвали слідчого судді, приймаючи до уваги невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна (речей та документів речових доказів) у вказаному кримінальному провадженні, 23.01.2024, за участю понятих та інших учасників слідчої дії, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом обшуку виявлено та вилучено: блокнот із чорновими записами, із пояснювальним написом «Impression», червоно-білого кольору; зошит із медичними даними ОСОБА_6 ..

Вказані речі та предмети, відповідно до постанови слідчого було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що вказані вище речі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001246 від 21.12.2023, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України мають бути збережені шляхом накладення арешту.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надано заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримую та просить його задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001246 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

23.01.2024, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено: блокнот із чорновими записами, із пояснювальним написом «Impression», червоно-білого кольору; зошит із медичними даними ОСОБА_6 ..

Ухвалою слідчого судді 26.01.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення: блокнот із чорновими записами, із пояснювальним написом «Impression», червоно-білого кольору; зошит із медичними даними ОСОБА_6 ..

Постановою слідчого від 23.01.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001246 від 21.12.2023.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши додані до матеріалів клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити, наклавши арешт на майно, оскільки воно має значення для кримінального провадження та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасове вилучене 23.01.2024 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-блокнот із чорновими записами, із пояснювальним написом «Impression», червоно-білого кольору;

-зошит із медичними даними ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1