Справа № 466/8594/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1055/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000665 за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 01.09.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, працюючого в ТзОВ «Веданта» на посаді лікаря-реабілітолога, згідно з ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1,4 ст. 358 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.09.2023, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1, 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. в доход держави;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн в доход держави.

-На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_7 в доход держави процесуальні витрати у розмірі 1510,24 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 22.08.2022 року на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.02.2012 року в ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Львова та Пустомитівського району Львівської області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасовано.

Речові докази, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.02.2012 року в ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Львова та Пустомитівського району Львівської області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спец-пакет №0580548 -знищено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити посилання на застосування ст. 70 КК України та призначення ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 100 ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шо становить 1 700 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого вважаю, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не були виконані вимоги закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону за ст. 44, ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України з врахуванням наступного. Так вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.09.2023 ОСОБА_7 визнано винним за ч.1 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, відноситься до проступків, а диференційований строк давності за вчинення цього кримінального проступку згідно з п.2 ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки, а загальний строк давності - 5 років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, відноситься до проступків.

Кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 358 КК України, вчинений ОСОБА_7 у лютому 2019 року, у подальшому 20.08.2022 ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, що згідно із положеннями ч.3 ст. 49 КК України не вплинуло на перебіг строків давності. У матеріалах кримінального провадженні та в судовому рішення відсутні дані про ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду, а відтак і про зупинення строків давності. З огляду на викладене, диференційований трирічний строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України минув у лютому 2022 року, а тому на момент ухвалення вироку особа, за наявності її згоди, підлягала звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а за відсутності такої - звільненню від відбування покарання. Оскільки в матеріалах провадження відсутні дані про надання обвинуваченим згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у даній апеляційній скарзі ставиться питання про звільнення його на цій підставі від відбування покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 у лютому 2019 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , умисно, за допомогою комп`ютерної техніки (обладнання) на раніше знайденому пустому пластиковому бланку, схожому на бланк посвідчення водія, наніс своє фотографічне зображення та ввів всі необхідні дані, таким чином підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.02.2012 року в ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Львова та Пустомитівського району Львівської області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, ОСОБА_7 20.08.2022 року приблизно о 15.30 год, перебуваючи у транспортному засобі марки «Renault», був зупинений працівниками патрульної поліції за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 374, умисно, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, пред`явив працівникам патрульної поліції м.Львова завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.02.2012 року в ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Львова та Пустомитівського району Львівської області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обвинувачений ОСОБА_9 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув повідомивши в телефонному режимі про термінову необхідність вибуття з міста в області для догляду за лежачою людиною.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 , об`єктивно підтверджується сукупністю доказів, наявних в матеріалах кримінальної справи, які не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів та ніким не оскаржується.

Суд першої інстанції, при призначенні по даній справі покарання обвинуваченому за пред`явленими статтями кримінального кодексу України, врахував ряд обставин, зокрема ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному центрі не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшує покарання -щире каяття обвинуваченого у вчинених проступках та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Однак таке рішення не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

У суді апеляційної інстанції знайшло підтвердження покликання прокурора про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Судове засідання було проведено у відповідності до вимог ст. 382 КПК України в порядку спрощеного провадження

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних проступків визнав беззаперечно, обставинами, що пом`якшують покарання останнього, згідно з вироком суду, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Вказане свідчить про те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України суд першої інстанції повинен, крім іншого, вирішити питання чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.373 КПК України).

Проте, зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, згідно з положеннями п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Згідно з ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У суді апеляційної інстанції з`ясовано, що проступки ОСОБА_7 вчинив у лютому 2019 року (зва ч.1 ст. 358 КК України) та 20.08.2022 (за ч. 4 ст. 358 КК України), що згідно із положеннями ч. З ст. 49 КК України не вплинуло на перебіг строків давності (перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років). У матеріалах кримінального провадженні та в судовому рішення відсутні дані про ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду, а відтак і про зупинення строків давності.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині призначення покарання підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 01.09.2023 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1,4 ст. 358 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити посилання на застосування ст. 70 КК України та призначення ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 100 ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шо становить 1 700 грн.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: