Дата документу 05.10.2023 Справа № 334/238/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1273/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/238/23Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Якимівка Якимівського району Запорізької області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 19.11.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст.146, п.п.2, 3, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, п.п.3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309 КК, ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.3 ст.146, п.п.2, 3, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, п.п.3, 12, 13 ч.2 ст.115 КК.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що районним судом допущено порушення норм процесуального права, висновки суду не об`єктивні та не відповідають матеріалам кримінального провадження. Захисник вказує, що обраний ОСОБА_8 запобіжний захід є занадто суворим, не доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, судом не розглянуто можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів. ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Крім того, захисник посилається на наявність підстав для застосування до обвинуваченого домашнього арешту, оскільки останній має місце проживання у АДРЕСА_3 , де мешкає його рідна сестра ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала районного суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному порядку ніким не оскаржена, тому з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК, ухвала суду в цій частині не переглядалася.

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.146, п.п.2, 3, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, п.п.3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309 КК, ОСОБА_9 за ч.3 ст.146, п.п.2, 3, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, п.п.3, 12, 13 ч.2 ст.115 КК.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого. При цьому районний суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання настанню встановлених у провадженні ризиків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження злочиної діяльності об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень різного роду тяжкості, зокрема, за вчинення групою осіб ряду особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, які становлять підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне ув`язнення.

Вказані обставини, на переконання судової колегії, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

З матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наразі триває, свідки не допитані. Відтак, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків, адреси проживання яких відомі.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного та постійного джерела доходу не має. ОСОБА_8 неодружений, дітей на утриманні не має. В матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні відомості щодо наявності в обвинуваченого місця проживання на підконтрольній території України та стійких соціальних зв`язків.

Крім того, ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі за відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Судова колегія не приймає до уваги заперечення захисника проти обґрунтованості підозри, оскільки під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, апеляційний суд перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування запобіжного заходу.

Колегія суддів критично ставиться до посилання захисника в апеляційній скарзі щодо наявності у ОСОБА_8 місця проживання у м.Запоріжжі з огляду на відсутність достовірних даних щодо вказаної обставини в матеріалах провадження та під час апеляційного розгляду.

Відтак, на переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4