Справа № 163/2256/23
Провадження № 1-кп/163/222/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль кримінальне провадження № 0000134 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, директора ТОВ «КПК-ІНВЕСТ», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 , будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, на початку липня 2022 року, перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 , через месенджер «Телеграм» шляхом листування вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє ім`я документів, які надають право безперешкодного виїзду за межі України, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, форма якого встановлена наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017, та довідки військово-лікарської комісії, форма якої встановлена наказом Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008. З цією метою, діючи за попередньою змовою в групі осібз невстановленою досудовим розслідуванням особою, як пособник у виготовленні підроблених документів ОСОБА_6 через месенджер «Телеграм» переслав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої персональні дані та фотокартку з особистим зображенням для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

Невстановлена особа, використовуючи анкетні дані ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки виготовила наступні підроблені документи:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.08.2020, у яке вклеїла фотокартку ОСОБА_6 та внесла недостовірні відомості про його непридатність до військової служби та яке завірила відтиском печатки «Міністерство оборони України Дружківський міський військовий комісаріат Код НОМЕР_2 », підробивши підпис військового комісара вказаної установи;

- довідку військово-лікарської комісії №11/3921 від 11.07.2022, у яку внесла недостовірні відомості про непридатність ОСОБА_6 та яку завірила кутовим штампом і відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 «ІІІ» Код НОМЕР_3 » та відтиском печатки «Лікар ОСОБА_7 », підробивши підпис голови та секретаря ВЛК.

Після цього, в середині липня 2022 року при особистій зустрічі біля входу до залізничного вокзалу «Південний» в м.Київ невстановлена особа передала підроблені документи ОСОБА_6 , який за їх виготовлення заплатив 5000,00 гривень.

11 липня 2023 року близько 10:30 години під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», що по вулиці Привокзальній, 134 в селі Римачі Ковельського району Волинської області, ОСОБА_6 , будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України в умовах дії запровадженого воєнного стану, умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» як підставу для перетину державного кордону України надав працівникам Державної прикордонної служби України вищевказані підроблені документи:тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.08.2020 та довідку військово-лікарської комісії №11/3921 від 11.07.2022, які зазначеним у них установами не видавались і не посвідчувались.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з укладеною між обвинуваченим та прокурором угодою про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою ОСОБА_6 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

При укладенні угоди враховано ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування кримінального провадження, характер та тяжкість обвинувачення, існуючий суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, наявність пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, а на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Передбачений ч.3 ст.358 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, належить до кримінальних проступків.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.3 ст.358 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ст.69 КК України.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України, а арешт майна - відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 28 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000134, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Речові докази:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.08.2020, довідку військово-лікарської комісії №11/3921 від 11.07.2022, оптичний диск з інформацією ПрАТ «ВФ Україна» про телефонні з`єднання абонентського номера НОМЕР_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000134,- залишити в матеріалах цього провадження.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 серпня 2023 року, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_6 в користь держави 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень судових витрат на проведення судової технічної експертизи документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1