Справа № 184/1266/23
Провадження № 1-кп/0182/972/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про повернення обвинувального акта

05.12.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження з обвинувальним актом №0000347 від 10.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.155, ч.1 ст.156, ч.2,3 ст.301, ч.3,4 ст.301-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.На виконання вимог ч.3 ст.314 КПК України було поставлене питання щодо можливості призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

3.Учасники судового провадження вважали можливим призначити справу до судового розгляду.

4.Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

5.Так, у відповідності до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

6.Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті має міститися виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

7.Проте вказані вимоги закону прокурором не дотримані, оскільки в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим вбачається явне протиріччя і невідповідність правової кваліфікації за ч.1 ст.155, ч.1 ст.156, ч.3 ст.301-1 КК України з викладеними фактичним обставинам, які прокурор вважає встановленими.

8.При цьому Суд зважує на те, що виклад фактичних обставин прокурором викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Однак в обвинувальному акті на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК України та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, оскільки суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

9.Тому, не вдаючись до оцінки інкримінуємого діяння, суті обвинувачення та винуватості обвинуваченого, судом встановлено, що прокурором в обвинувальному акті зазначено, що потерпілою по справі є малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій станом на дату інкримінуємих кримінальних правопорушень було 13 років.

10.Суд вважає необхідним зазначити, що Законом України №2227-VIII від 06.12.2017 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» та Законом України №2334- VIII від 14.03.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо захисту дітей від сексуальних зловживань та сексуальної експлуатації» були внесені зміни до розділу ІV КК України з метою гармонізації законодавства України із положеннями Факультативного протоколу щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії до Конвенції ООН про права дитини, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Європейської соціальної хартії, а також Конвенцією Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами. Даними нормативно-правовими актами змінений підхід щодо кваліфікації кримінальних правопорушень, зокрема щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх осіб. Кримінальна відповідальність за ці злочини щодо малолітніх осіб суттєво відрізняється (посилена) від відповідальності за такі злочини вчинені щодо неповнолітніх чи повнолітніх осіб.

11.Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.155 КК України потерпілою може бути особа віком від 14 до 16 років, а відповідно до внесених змін до Кримінального кодексу України (див.п.10) статеві зносини з малолітніми особами (до 14 років) кваліфікуються за ч.4 ст.152 КК України.

12.Суд ознайомившись з викладом фактичних обставин зазначених прокурором, за відсутності формулювання обвинувачення, вбачає положення, які суперечать одне одному, та вважає, що ці недоліки неможливо буде усунути під час судового розгляду.

13.Слід зазначити, що обвинувачення повинно бути конкретним та зрозумілим. За такого викладу обвинувального акта суд під час судового розгляду буде позбавлений можливості, у відповідності до ст.348 КПК України, належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.

14.Крім того, слід зауважити, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч.1 ст.155 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а у випадку якщо сторона обвинувачення під час судового розгляду дійде висновку щодо неправильності кваліфікації та змінить обвинувачення на особливо тяжкий злочин (наприклад ч.4 ст.152 КК України), тоді це призведе до того, що обвинувачений буде позбавлений права заявити клопотання про розгляд даного провадження колегією суддів, оскільки це можливо лише під час підготовчого судового засідання.

15.Також, у тому випадку якщо за результатами розгляду справи суд дійде до висновку про винуватість обвинуваченого (за викладених прокурором обставин та тією кваліфікацією), відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суд повинен прийняти рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, оскільки прокурором зазначено, що потерпіла є малолітньою особою, однак зі змісту обвинувального акта вбачається не конкретність щодо інкримінування даної обставини обвинуваченому, зокрема через відсутність формулювання обвинувачення. Крім того, суд самостійно не зможе у подальшому виправити даний недолік.

16.Вказані недоліки неможливо буде усунути під час судового розгляду, навіть зміною обвинувального акта, а тому даний обвинувальний акт є таким, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України та його не можливо призначити до судового розгляду, оскільки це неминуче призведе до порушення прав як потерпілої так і обвинуваченого, а саме права на захист та права на справедливий суд.

Керуючись статтями 291, 314-317, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000347 від 10.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.155, ч.1 ст.156, ч.2,3 ст.301, ч.3,4 ст.301-1 Кримінального кодексу України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення, з подачею апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали проголошено 07.12.2023.

Суддя: ОСОБА_1