Справа № 937/9077/20
Провадження № 1-і/333/8/24
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.01.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримали. Крім того, адвокат вказувала на те, що обвинувачений тривалий час безпідставно утримується під вартою, на теперішній час зникли усі ризики, встановлені при обранні йому запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, посилаючись на обставини, що були підставою для застосування запобіжного заходу, доводила, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, не зникли.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

На підставі ч. 4 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

В частині третій ст. 5 Конвенції/правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»/ після спливу певного проміжку часу/досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17.07.1997 року, проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і по суті беззастережно забороняє позбавлення свободи, крім випадків, передбачених і встановлених законом відповідно до певної процедури.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0002241 від 08.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, в провадженні вищевказаного суду перебуває кримінальне провадження № 0000059 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 258-3 КК України. Обвинувальні акти у вказаних кримінальних провадженнях об`єднані в одне кримінальне провадження.

ОСОБА_5 09.09.2020 року слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядження Голови Верховного суду України № 4/0/9-22 від 14.09.2022 року, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

З пояснень прокурора та інформації Автоматизованої системи документообігу суду судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 258-3 КК України Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області не розглянуто.

Відповідно ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого, обставини вчинених кримінальних правопорушень, проте, важливим є той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою 3 роки 5 місяців, протягом останніх двох років вищевказане кримінальне провадження судом взагалі не розглядається у зв`язку з тим, що матеріали справи не були передані Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що можливо найбільш суворий вид запобіжного заходу змінити на більш м`який.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) прибувати до суду за викликом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1