Провадження № 1-кп/522/2293/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000590 від 09.04.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Усатове Біляївського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

09.04.2023, приблизно о 06 годині 35 хвилин, ОСОБА_3 керуючи технічно справним вантажним автомобілем «FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у денний час доби та в умовах необмеженої видимості здійснювала рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю вул. Розумовська в Приморському районі м. Одеси на якій організований двосторонній, дворядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені подвійно суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3. з боку вул. Балківська у напрямку вул. Сєрова, по крайній лівій смузі свого руху свого напрямку руху, зі швидкістю приблизно 50,9 км/год.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Розумовська Скісна, будучи неуважною, за дорожньою обстановкою постійно не слідкувала та своєчасно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість вчасно помітити, що на світлофорному об`єкті, розташованому праворуч перед перехрестям за ходом її руху горить червоний сигнал світлофора, який забороняє рух через зазначене перехрестя, ОСОБА_3 проігнорувала вимоги п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., п/п «е» п. 8.7.3., п. 8.10., 12.3. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правил), якими передбачено:

П. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

П. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

не прийняла вчасно заходів для зупинки керованого нею транспортного засобу, не зупинилася перед стоп-лінією, а у подальшому перед світлофором та перед перехрещуваною проїзною частиною, а на керованому автомобілі продовжила рух, виїжджаючи на перехрестя, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжила, не переконалася що своїми діями може створити небезпеку іншим учасникам руху.

Нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_3 на керованому автомобілі на червоний заборонений сигнал світлофора виїхала на перехрестя вулиць Розумовська Скісна, не надала перевагу в русі автомобілю «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який на великий швидкості рухався по вул. Скісна з боку вул. Середня у напрямку вул. Колонтаївська та зазначене перехрестя переїжджав у прямому напрямку на зелений, дозволяючий рух сигнал світлофора, та передньою частиною керованого автомобіля скоїла зіткнення з правою бічною частиною автомобіля «SKODA FABIA».

Внаслідок зіткнення автомобіль «SKODA FABIA» відкинуло праворуч на правий тротуар вулиці Скісна за перехрестям за ходом руху де мав місце наїзд на двірника жінку ОСОБА_9 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок:

А) закрита травма голови: садна голови: лобової ділянки, носа; крововилив в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні правої тьмяно-потиличної ділянки;

Б) закрита травма тулуба: перелом 3, 4, 5, 6-го правих ребер по передній паховій лінії 7, 8, 9-го по лопаточній лінії, крововилив в м`які тканини правої бокової поверхні грудної клітини; переломи 1, 2, 3, 4, 5-го лівих ребер по середньо-ключичній лінії, 6, 7-го по передній паховій лінії; крововиливи в плевральні порожнини (праворуч 300 мл + 500 мл та 80 г згортків ліворуч), розрив серця з крововиливом в навколосерцеву сорочку, крововиливи в прикореневій ділянці легень; розриви-розміжчення печінки, крововилив в праву вінцеву зв`язку, крововилив у судинної ніжки селезінки; крововилив у черевну порожнину 800 мл рідкої крові;

В) травма кінцівок: садна та синці верхніх нижніх кінцівок, закриті переломи тіла нижньої третини правої та лівої стегнових кісток, крововиливи в підкожно-жировій клітковині та м`язах задньої поверхні правого стегна.

Всі тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 заподіяні одночасно за одним механізмом, складають єдиний комплекс поєднаної травми і оцінюються у сукупності, за критерієм небезпеки для життя, по відношенню до живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06 годині 40 хвилин вона померла у кареті швидкої допомоги.

У сукупності ОСОБА_3 допустила порушення вимог п.15., п/п «б» п.2.3., п/п «е» п. 8.7.3., п.8.10., 12.3. Правил, які призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнала, та пояснила, що вона дійсно у вказані у обвинувальному акті час та місці керуючи транспортним засобом «FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 допустила зіткнення з автомобілем «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок чого вказаний автомобіль відкинуло на тротуар де мав місце наїзд на потерпілу. У вчиненому щиро покаялася.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до судового засідання не з`явилися. Про слухання справи сповіщалися належним чином. Надали заяви в яких просять розглядати кримінальне провадження за їх відсутністю та призначити обвинуваченій покарання не пов`язане з позбавленням волі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить те, що вона визнала свою вину, щиро покаявся. Крім того, потерпілим повністю відшкодована завдана матеріальна шкода.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, всі учасники дорожнього руху повинні виконувати правила безпеки дорожнього руху, але, як встановлено в суді, водій автомобіля «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 діяв з порушенням правил безпеки дорожнього руху, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 .

Зокрема, суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушеня, передбачене ч.4 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 286 КК України покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі:

Вантажний автомобіль «FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2023;

Легковий автомобіль «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2023;

диск СD-R «Центр-007» з записами ДТП - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 12904 грн. 92 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1