Рівненський апеляційний суд
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002260 від 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 днів до 18 листопада 2023 року із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що слідчим суддею при прийнятті рішення не враховано характер, ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного та ризики, зазначені в клопотанні.

Зазначає, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності за незаконне поводження з наркотичними засобами, а також сам схильний до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин. Наголошує, що слідчим суддею також не взято до уваги тяжкість покарання, оскільки в разі доведення вини ОСОБА_7 загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, тому перебуваючи під домашнім арештом, останній може ухилятися від досудового розслідування та суду.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст.6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину плодові тіла будь-якого виду грибів, що містять псилоцин, яку 22.08.2023 року близько 16 год. 30 хв., перебуваючи по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув ОСОБА_9 за 1000 грн. у прозорому поліетиленовому сліп пакетику у формі речовини сіро-коричневого кольору, зовні схожої на плодові тіла грибів, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-23/9083-НЗПРАП від 05.09.2023 є особливо небезпечною психотропною речовиною - плодовими тілами (будь-яка частина) будь-якого виду грибів, що містять псилоцин, масою 4,090 г (у перерахунку на висушену речовину), обіг якої заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи свої злочинні дії, за невстановлених досудовим слідством обставин незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину плодові тіла будь-якого виду грибів, що містять псилоцин, яку 19.09.2023 року, близько 16 год. 30 хв. перебуваючи у парку культури та відпочинку ім. Тараса Шевченка в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув ОСОБА_9 за 1800 грн. у прозорому полімерному пакеті у формі речовини сіро-коричневого кольору, зовні схожої на особливо небезпечну психотропну речовину плодові тіла (будь-яка частина) будь-якого виду грибів, що містять псилоцин.

19.09.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та проблеми зі здоров`ям.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. З чим погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 надав колегії суддів довідки з КП «Рівненський обласний шкірно-венерологічний диспансер», з яких вбачається, що ОСОБА_7 тривалий час проходить обстеження та на даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Отже, твердження слідчого та прокурора про можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, а також можливості продовження злочинної діяльності не заслуговують на увагу, а також не ґрунтуються на матеріалах клопотання, а доводи прокурора щодо тяжкості інкримінованого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує ст.177 КПК України. Крім того, ризик продовження злочинної діяльності можливо запобігти шляхом контролю з боку органів поліції за поведінкою підозрюваного та дотримання ним покладених судом обов`язків.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора, зокрема, щодо незаконного впливу на особу закупника з метою відмови чи зміни показань, є недоведеним припущенням щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд враховує всі вищезазначені обставини, що дає підстави вважати, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002260 від 02.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3