Справа № 517/160/24
Провадження № 1-кс/517/2/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року смт. Захарівка Одеської області

Слідчий суддя Фрунзівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на сокиру (господарський інструмент) у вигляді широкого металевого полотна, розміром 10х15 см., прикріпленого під прямим кутом до дерев`яного держака, довжиною 85 см., яка була вилучена за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання дізнавач посилається на наступне.

Сектором дізнання ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.02.2024 року надійшла письмова заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що 31.01.2024 року біля 22 години 00 хвилин, особа на ім`я ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння заявника, спричинила заявнику тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови.

01.02.2024 року кримінальне правопорушення було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якому присвоєно № 000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

При допиті потерпілого, ОСОБА_5 , останній повідомив, що сокира, якою йому було спричинено тілесні ушкодження, йому не належить, і що її приніс із собою ОСОБА_6 , який спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

02.02.2024 року на території домоволодіння потерпілого, ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , під час огляду місця події, на даху будівлі (господарчої споруди), було виявлено та вилучено знаряддя злочину, а саме: сокиру (господарський інструмент) без будь-яких слідів біологічного походження, якою потерпілому були спричинені тілесні ушкодження.

При допиті в якості свідка, ОСОБА_7 , останній повідомив, що відібрав у правопорушника, ОСОБА_8 , сокиру, якою було спричинено тілесні ушкодження потерпілому, та закинув її на дах будівлі (господарчої споруди).

02.02.2024 року вказану сокиру було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження 0000007 від 01.02.2024 року, в якості речового доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

У зв`язку з викладеним та з метою виконання завдання арешту та вирішення завдань кримінального провадження у органу дізнання виникла необхідність у накладенні арешту на предмети, які були вилучені під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 - сокиру (господарський інструмент) у вигляді широкого металевого полотна, розміром 10х15 см., прикріпленого під прямим кутом до дерев`яного держака, довжиною 85 см., яку було вилучено під час огляду місця події та яку було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання дізнавач СД ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дізнавач СД ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 просив суд розглянути клопотання за відсутністю особи, яка володіє вказаним майном, в порядку, передбаченому ч.2 ст. 172 КПК України, посилаючись на те, що вказане є необхідним для забезпечення арешту.

Згідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття осіб, які беруть участь у розгляді клопотання про арешт майна, в судове засідання не перешкоджає розгляду вказаного клопотання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що вказаний речовий доказ, міг бути предметом вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження речового доказу, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, вважаю за доцільне задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на сокиру (господарський інструмент) у вигляді широкого металевого полотна, розміром 10х15 см., прикріпленого під прямим кутом до дерев`яного держака, довжиною 85 см., яка була вилучена за адресою АДРЕСА_1 .

За таких обставин клопотання слідчого слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на сокиру (господарський інструмент) у вигляді широкого металевого полотна, розміром 10х15 см., прикріпленого під прямим кутом до дерев`яного держака, довжиною 85 см., яка була вилучена за адресою АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на дізнавача СД ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: