Справа № 361/6466/21
Провадження № 1-кп/361/462/23
ВИРОК

Іменем України

20.12.2023 м. Бровари

Броварський міскрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №000465 від 22.03.2021 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Княжичі, Броварського району, Київської області, громадянин України, українець, з повною вищою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, не маючий на утриманні дітей, не депутат, раніше не судимий, не військовозобов`язаний, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 21.03.2021 приблизно о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , поруч з магазином «Фора», де у нього на ґрунті словесної перепалки з раніше невідомим ОСОБА_7 раптово виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень.

Того ж дня, а саме 21.03.2021, приблизно о 17 годин 50 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки, стоячи навпроти потерпілого, обличчям до обличчя, умисно обома руками, а саме кулаками лівої та правої рук почав наносити удари ОСОБА_7 в область правої та лівої частини нижньої та верхньої щелепи та в лобну частину голови та носу, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом дуги правої виличної кістки яке відноситься до середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, останній від нанесених йому ударів втратив рівновагу і впав на асфальтове покриття проїжджої частини дороги.

В подальшому ОСОБА_8 піднявся на ноги, а ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого умислу, далі наносив кулаками обох рук удари в область обличчя потерпілого, після чого залишив останнього та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді перелому дуги правої виличної кістки, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, шо спричинили короткочасний розлад здоров`я та у вигляді уламкового перелому кісток носа зі зміщенням уламків, перелому носової перетинки, травматичної екстракції 24, 27 зубів та шаткість 23 зубу, що відноситься до тілесних ушкоджень легкої ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 кримінального кодексу України, але таке, шо спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні 18.09.2023 ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, зрозумів що зробив неправильно, розкаювався. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення злочину. Пояснив, що конфлікт виник через те, що потерпілий робив зауваження лише їхній компанії, хоча багато людей в магазині були без масок. Хоча потерпілий не висловлювався образливо в бік обвинуваченого.

Допитаний 18.09.2023 в судовому засіданні потерпілий пояснив, що 22.03.2021 він пішов в магазин «Фора», де багато людей було без масок, однак стоячи на касі потерпілий попросив групу людей (хлопці та дівчата), які разом з ним стояли на касі, що вони мають одягнути маски. Зауваження було проігнороване та група людей почали нецензурно висловлюватись. Після того як потерпілий сказав що викликатиме поліцію, вони одягнули маски. Після покупки потерпілий вийшов на вулицю та побачив тих людей яким робив зауваження, оскільки вони його покликали, при цьому звертались нецензурною лайкою. Двоє людей на нього накинулись, виражались в його бік нецензурною лайкою та висловлювали образи, від нанесених ударів руками потерпілий впав, потім піднявся та викликав поліцію. Потерпілий намагався чинити опір, але не міг через нанесені удари. Після чого до потерпілого знову підійшов ОСОБА_3 та почав ображати та погрожувати, через пару хвилин ОСОБА_3 знов напав на потерпілого, той впав на землю, після чого від обвинувачений відчепився від потерпілого. ОСОБА_7 пояснив, що нападників було двоє, але саме обвинувачений ОСОБА_3 наносив більше всіх ударів, які завдали шкоди його здоров`ю, та саме обвинувачений не міг ніяк відчепитись від потерпілого. Люди на вулиці дали потерпілому води щоб той вмив лице, бо воно було в крові. Коли приїхала поліція, потерпілий дав свої покази. Зловмисників швидко затримали неподалік від місця вчинення злочину, вони не встигли далеко відійти. Обвинувачений наніс потерпілому близько п`ятнадцяти ударів, в результаті чого потерпілому вибито зуби, зламали ніс та наявні інші пошкодження. Однак матеріальні збитки ніхто не відшкодував, вибачення не просив. Коли ОСОБА_7 намагався пройти експертизу, то ніяк не було вдалої можливості: то не з`являвся експерт, то йому заміряли тиск і відпускали додому бо погано себе почуває, то змінювався слідчий, то натякали на те, що треба дати хабар. Новий слідчий взагалі мав претензії до потерпілого що той вчасно не приніс зуби не експертизу. Але вибиті зуби потерпілий зберігає, але для експертизи ці зуби не просили.

Прокурор просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді двох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік.

Потерпілий та його захисник просили суд призначити покарання у виді реального позбавлення волі без іспитового строку.

Обвинувачений просив суд призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, цивільний позов визнав частково у розмірі 5 000,00 грн..

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Підстав, відповідно до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що останній щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується відповідними довідками КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» від 25.05.2021, за місцем проживання в АДРЕСА_1 , усних та письмових скарг не надходило, відповідно до наданої довідки-характеристики від 26.05.2021.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому відсутні обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

В матеріалах справи міститься досудова доповідь стосовно гр. ОСОБА_3 , від 14.10.2022, надана Броварським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації». Згідно наданого висновку досудової доповіді уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого можливе без застосування покарань, пов`язаних з обмеженням або позбавленням волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як передбачено у ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У своєму позові ОСОБА_7 просить суд стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., та відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 121 197,40 грн.

В обґрунтування заявлено позову зазначено, що обвинувачений своїми протиправними діями спричинив потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Через значне ушкодження щелепи та зубів, ОСОБА_7 було затрачено значну суму на лікування у розмірі 121 197,40 грн., що підтверджуються копіями квитанцій ТОВ «Буров Клінік», копіює Акта виконаних робіт №1977645 від 21.05.2021, копіює Акта виконаних робіт №1862143 від 29.04.2021 та копіює Акта виконаних робіт №1861242 від 29.04.2021.

Так, суду було надано акти виконаних робіт на загальну суму 108 060,00 грн., які підтверджені відповідними квитанціями ТОВ «Буров Клінік» та касовими чеками, з яких вбачається, що обвинувачений сплатив вказану суму частинами.

В судовому засідання 18.09.2023 потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що шукав клініку де міг полікувати зуби: перша клініка запропонувала досить дороге лікування, в двох наступних відмовились лікувати через те, що не проводять такий вид та об`єм робіт. Стоматологічна клініка, яку обрав потерпілий, склала план лікування на два роки, протягом якого необхідно було знімати мости, нарощувати кістку, відновлювати ясна та робити імплантацію зубів. Через нанесені обвинуваченим удари було не лише вибито два зуби та один зуб розшатано, а довелось знімати два мости, які потерпілий ставив до події кримінального правопорушення. Оплату за лікування здійснював у розстрочку, оскільки не міг сплатити такі великі кошти одразу. За час лікування потерпілий не міг нормально харчуватись, тому купив собі блендер, щоб готувати собі перетерту їжу.

При цьому, потерпілий поніс додаткові витрати на ліки та покупку блендера, оскільки не міг вживати тверду їжу, лише перемелену. Так сума додатково понесених витрат потерпілого склала 3 938,29 грн.

Суд зауважує, що деякі чеки стосуються витрат на продукти харчування: домашня випічка, шампіньйони, крупи, на загальну суму 1 776,05 грн., які не можуть бути враховані судом, оскільки не мають наслідкового зв`язку з вчиненим кримінальним правопорушенням.

Отже, сума додатково понесених витрат на лікування становить 3 938,29 грн. 1 776,05 грн. = 2 162,24 грн.

Таким чином, загальна сума матеріального збитку, яка підлягає стягненню з обвинуваченого 110 222,24 грн.

Крім того, у судовому засіданні 29.11.2023 потерпілий додатково пояснив щодо розміру моральної шкоди, що хотів звернутись до психолога, але це досить дорого. Крім того, проходячи повз магазин де були групи людей, обвинувачений відчував острах та почувався некомфортно. До обвинуваченого погано відносились і в лікарні, і сам обвинувачений. Потерпілий вважає, що отримав психологічну травму.

У своїх письмових поясненнях від 17.04.2023 представник обвинуваченого просив суд відмовити в цивільному позові в повному обсязі. Більшість чеків, які надав потерпілий датуються через місяць-два після події кримінального правопорушення. На жодному чеку не вказано прізвище потерпілого. Не зрозуміло, які стоматологічні послуги відносяться до лікування тілесних ушкоджень, які були завдані внаслідок кримінального правопорушення. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які висновки експертів-психологів, які б обґрунтовували глибину моральних страждань, яка відповідає еквіваленту 50 000,00 грн.

Однак, в судовому засіданні встановлено і це доведено матеріалами кримінального провадження, а також визнано обвинуваченим (що він був неправий та діяв протиправно по відношенню до потерпілого), що злочинними діями ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В своїй Постанові від 29.11.2019 Верховний Суд у справі № 213/4098/18 (провадження №61-14398св19) констатував, що встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до статті 3 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04.05.1971 (ратифікована Законом України № 3513-VI від 15.06.2011), правом, що застосовується, є внутрішнє право Держави, у якій відбулася пригода.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 49 Закону «Про міжнародне приватне право» згідно якої, права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Суд враховує, що згідно ч. 10 ст. 101 КПК висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, і наявність або відсутність висновку психологічної експертизи не звільняє суд від необхідності обґрунтувати та вмотивувати своє рішення в частині цивільного позову виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначення розміру моральних збитків, які підлягають стягненню з винуватої особи є дискреційним повноваженням суду, які забезпечуються, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Вказана правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у рішеннях від 07.05.2021 по справі № 523/2910/18, від 21.05.2020 по справі № 202/3076/18.

Враховуючи викладене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на наявні відомості про матеріальне становище обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, є працездатним, наявних відомостей про майновий стан потерпілого, суд вважає, що моральна шкода підлягає компенсації із обвинуваченого в загальній сумі 20 000,00 грн. При цьому суд враховує не лише неоспорювану учасниками процесу неоціненну шкоду, яка завдана здоров`ю потерпілого, оскільки в його житті і здоров`ї відбулись невідворотні зміни, а й реальну можливість обвинуваченого, виходячи із наявних відомостей про його майновий та сімейний стан, компенсувати завдану моральну шкоду.

Таким чином, сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого становить 20 000,00 грн.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та визнання позову обвинуваченою, суд вважає, що даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 судом не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Відповідно до статті 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) майнову шкоду у розмірі 110 222,24 грн. (сто десять тисяч двісті двадцять дві грн. 24 коп.) та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.).

Речові докази:

- диск DVD+R на якому містяться 2 (два) відеофайли, з камер відеоспостереження магазину «Фора», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який не долучався до матеріалів кримінального провадження знищити;

- диск DVD+R на якому міститься відеозапис проведеного слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 , який не долучався до матеріалів кримінального провадження знищити;

- диск DVD+R на якому міститься відеозапис проведеного слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 , який не долучався до матеріалів кримінального провадження знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, через Броварський міськрайонний суд Київської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 діб з дня його оголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_9