Справа № 357/8421/16-к
У Х В А Л А

06.09.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження№ 0000533, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2016 за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

У С Т А Н О В И В:

У провадження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

У зв`язку з неявкою в чергове підготовче судове засідання обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвалою суду від 24.07.2023 до останнього було застосовано примусовий привід в судове засідання, призначене на 12:00 год 06.09.2023, виконання якої було доручено відділенню поліції № 2 Коломийського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області.

Однак у визначений день і час обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання не було доставлено. На виконаня ухвали суду з ВП № 2 Коломийського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області за вихідним № 5577/08/57-23 від 15.08.2023 надійшло повідомлення про те, що здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_5 не представилось можливим, оскільки останнього 01.04.2023 оголошено в державний розшук за вчинення ряду тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 201-2, ч. 2 ст. 289 КК України.

Окрім того, про про день час та місце проведення підготовчого судового засідання обвинувачений повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання та направлення СМС-повідомлення на номер телефону, вказаний ним у заявці на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення від 29.07.2016 (а.с.24 т.1): НОМЕР_1 . Однак до суду повернувся конверт із судовою повісткою із довідкою Укрпошти про причини повернення: закінчення терміну зберігання. Відповідно до довідки про недоставлення СМС, обвинуваченому ОСОБА_5 не доставлено СМС-повістку з причини тимчасової недоступності абонента.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 подав до суду письмове клопотання про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та письмове клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявлені клопотання прокурор мотивує тим, що обвинувачений, знаючи про перебування у суді стосовно нього кримінального провадження, не виконує своїх обов`язків та не з`являється на виклики до суду, тобто свідомо ухиляється від явки в суд. Окрім того, відповідно до повідомлення з відділення поліції № 2 Коломийського ГУ НП ОСОБА_5 оголошено в розшук за вчинення ряду тяжких злочинів за вчинення майнових злочинів. Своїми діями, спрямованими на затягування судового розгляду, обвинувачений намагається уникнути кримінальної відповідальності. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оскільки обвинуваченого в судове засідання не доставлено, у зв`язку з чим неможливо розглянути клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу, то виникає необхідність у надані дозволу на його затримання з метою приводу в судове засідання з метою вирішення питання про обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Водночас прокурор просив матеріали справи стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 виділити в окреме провадження та зупинити останнє до його розшуку.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання заперечила, при цьому пояснила, що їй не було надано копію клопотання про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що позбавляє її можливості здійснювати захист обвинуваченого в судовому засіданні. Із вказаних підстав заявлені прокурором клопотання не можуть бути розглянуті у даному судовому засіданні у зв`язку з чим просить відкласти судовий розгляд. Додатково пояснила, що її підзахисний не виходить з нею на зв`язок з квітня 2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 при вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали судового провадження, суд дійшов до наступного.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 3 ст. 289 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, тому відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином.

Із заяви ОСОБА_5 від 07.05.2022 (а.с. 54 т. 8), адресованої суду, вбачається, що адресою його фактичного місця перебування, як внутрішньо переміщеної особи, є АДРЕСА_1 ,

Відповідно до матеріалів щодо виконання приводу, працівниками поліції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 за вказаною адресою відсутній у зв`язку з чим останнього оголошено в розшук по матеріалах іншого кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно до частини 2 ст. 188 КПК України клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою внесене одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст. 188 ч.2 п.1 КПК України.

Крім цього відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 189 КПК України, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Тобто, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Отже, за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 наразі неможливо розглянути питання щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, згідно із п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_5 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про застосування строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії судового провадження, суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати, а на її заміну висунуте обвинувачення.

В свою чергу, обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні, надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті.

Поряд з тим, суд вважає переконливими доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, про про день час та місце проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 11:00 год 09.05.2023, на 09:00 год 16.06.2023, на 09:00 год 24.07.2023 та на 12:00 год 06.09.2023 обвинувачений ОСОБА_5 повідомлявся судом у визначний чинним КПК України спосіб, а саме: шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Однак до суду повернулися конверти із судовими повістками із довідками Укрпошти про причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою та за закінченням терміну збергінаня. Додатково, обвинувачений ОСОБА_5 повідомлявся шляхом направлення судової повістки на номер телефону, вказаний ним у заявці на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення від 29.07.2016 (а.с.24 т.1): НОМЕР_1 . Однак, відповідно до довідок про недоставлення СМС, обвинуваченому ОСОБА_5 не доставлено СМС-повістку з причини тимчасової недоступності абонента.

Окрім того, ухвалами суду від 16.06.2023 та 24.07.2023 до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано примусовий привід в судові засідання, призначені на 09:00 год 24.07.2023 та на 12:00 год 06.09.2023, виконання яких було доручено відділенню поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області. Проте, ухвали суду залишилися бути не виконаними, натомість на адресу суду надійшли повідомлення з ВП № 2 Коломийського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області за вихідним № 4367/08/57-01-23 від 22.06.2023 та № 5577/08/57-23 від 15.08.2023 про те, що здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_5 не представилось можливим, оскільки останнього 01.04.2023 оголошено в державний розшук за вчинення ряду тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 201-2, ч. 2 ст. 289 КК України.

Отже, у визначені дні і час обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання доставлено не було по причині відсутності його за місцем проживання, а вжиті оперативно-розшукові заходи щодо встановлення його місцезнаходження не дали бажаного результату.

Із захисником ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_5 не виходить на зв`язок з квітня 2023 року.

Таким чином, із викладеного слідує, що обвинувачений ОСОБА_5 з місця проживання зник і наразі його місце знаходження невідоме, що в сукупності свідчить про те, що останній переховується від явки до суду.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі "Смірнов проти України" від 08.11.2005, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В зв`язку із цим, суд вважає, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досягнення мети запобіжного заходу визначеного у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на злісне ухилення ОСОБА_5 від явки до суду, оголошення його у розшук в іншому кримінальному провадженні за вчинення майнових злочинів, з урахуванням наявних у нього соціальних зв`язків (одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є особою з 2 групою інвалідності, адвокат), які не є стримуючим фактором у його процесуальній поведінці, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливе.

Поряд з тим, суд вважає непереконливим ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором не зазначено, яким іншим чином обвинувачений ОСОБА_5 перешкоджатиме кримінальному провадженню. Посилання прокурора на існування вказаного ризику носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування суду не надано.

Таким чином, викладене свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою приводу до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 КПК України.

Частинами 3 та 4 ст. 217 КПК України визначено, що у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження можливе за наявності матеріальних (фактичних) підстав, однією з яких є наявність окремих обвинувачених у кримінальних провадженнях про злочини вчинені групою осіб, у випадках, коли одного з обвинувачених оголошено в розшук судом або через психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні (ст. 335 КПК України).

Відповідно до п. 2.3.30 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженої рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25, у разі роз`єднання (виділення) судових справ виділена в окреме провадження судова справа не підлягає автоматизованому розподілу, реєструється як така, що надійшла вперше, та передається судді, яким ухвалено рішення про роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження чи виділення в окреме провадження.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилився від суду, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про виділення в окреме провадження з даного кримінального провадження матеріалів стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з метою недопущення порушення вимог ст.28 КПК України про розгляд судом кримінального провадження у розумні строки. При цьому, суд вважає, що виділення матеріалів кримінального провадження щодо зазначеного обвинуваченого не може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

В частині клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого в розшук та зупинення провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Як наслідок, на переконання суду, є наявними передумови регламентовані нормами вищенаведеного діючого кримінального процесуального законодавства України, які в своїй сукупності, обумовлюють доцільність оголошення у розшук обвинуваченого, а тому клопотання прокурора в частині оголошення обвинуваченого в розшук підлягає задоволенню, провадження у справі зупиненню.

За викладених вище обставин, суд вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_9 про необхідність відкладення розгляду справи та здійснення повторного виклику в судове засідання обинуваченого ОСОБА_5 . Доводи строни захисту про те, що клопотання прокурора не можуть бути розглянуті у даному судовому засіданні оскільки їй не було вручено їх копії для ознайомлення та підготовки для здійснення належного захисту, не грунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального кодексу, а тому судом до уваги не приймаються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 188-190, 217, 334, 335, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 задовольнити.

Оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрильче Городенківського району Івано-Франківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для участі в розгляді клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 на підставі цієї ухвали не пізніше 36 годин з моменту затримання доставити до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (м. Біла Церква, Київської області, вул. П. Скоропадського, 4-А).

Уповноваженій службові особі (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка на підставі цієї ухвали затримала ОСОБА_5 негайно вручити йому копію зазначеної ухвали та негайно повідомлити про затримання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_2 .

Ухвала про надання дозволу на затримання діє протягом шести місяців з дня її винесення та втрачає свою дію з моменту приводу ОСОБА_5 до суду або відкликання ухвали прокурором.

Виконання ухвали в частині надання дозволу на затримання доручити Білоцерківському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, а також іншому, уповноваженому на здійснення затримання, органу.

Контроль за виконанням ухвали в частині надання дозволу на затримання покласти на прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 .

Виділити з кримінального провадження/судової справи №357/8421/16-к, №1-кп/357/393/23 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, матеріали кримінального провадження/судової справи стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у окреме провадження.

Виділені матеріали кримінального провадження передати до канцелярії суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Судове провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України зупинити до його розшуку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_10

Суддя ОСОБА_11 ШОВКОПЛЯС

Суддя ОСОБА_12