УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 372/2823/20

провадження № 51-604 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 .

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту затримання. Вирішено цивільні позови, а також питання про процесуальні витрати, речові докази у провадженні, скасовано арешт на майно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року задоволено апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , вирок місцевого суду змінено в частині призначеного покарання. На підставі ст. 75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 цього Кодексу. В решті вирок залишено без зміни.

На адресу Верховного Суду надійшла спільна касаційна скарга потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представника - адвоката ОСОБА_7 , датована і підписана ними 29 січня 2024 року, в якій вони не погоджуються з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та порушують питання про її перегляд у касаційному порядку.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, частин 4-6 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують повноваження представника потерпілого, а також копії судових рішень, що оскаржуються, та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання

про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни

чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна

із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Однак, всупереч вищевказаному скаржники зазначених вимог процесуального закону не дотримались.

Зокрема, у касаційній скарзі потерпілі та їх представник вказують на оскарження ними ухвали апеляційного суду у зв`язку з тим, що судом безпідставно застосовано до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України та звільнено його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, але при цьому на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України для скасування судового рішення не посилаються та не наводять доводів на обґрунтування своєї позиції з урахуванням ст. 413 цього Кодексу.

Натомість, скаржники посилаються на невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість (п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України), проте не зазначають у чому полягають відмінності принципового характеру у виді та розмірі такого покарання, в аспекті ст. 414 КПК України.

Вказане позбавляє можливості Суд встановити дійсну позицію потерпілих та їх представника, з чим саме вони не погоджуються - з видом та розміром призначеного засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки чи з порядком його відбування.

Призначення покарання і звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення. При цьому вирішення питання про обрання особі виду покарання та його розміру передує вирішенню питання про звільнення від його відбування з випробуванням, що слідує зі змісту положень ч. 1 ст. 75 КК України.

Зі змісту поданої касаційної скарги вбачається, що особами, які звернулися до касаційного суду в порядку глави 32 КПК України, в даному випадку є потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , а також їх представник - адвокат ОСОБА_7 , разом з тим жодних документів, що підтверджували б повноваження адвоката на участь у цьому кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК України з урахуванням положень ст. 58 цього Кодексу, не долучено

Крім цього, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги

не додано копії оскарженої ухвали апеляційного суду від 20 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8

Скаржникам також слід звернути увагу, що з урахуванням вимог, викладених у ч. 6 ст. 427 КПК України, копії оскарженого судового рішення, як доданого до касаційної скарги додатку, вони мають долучити у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення

допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцятьднів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3