УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/2208/23

Провадження № 1-кс/534/556/23

24 жовтня 2023 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03.09.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

-30.10.2020 направлено обвинувальний акт до Комсомольського міського суду за ч. 2 ст. 309 КК України. Рішення на даний час не прийнято.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливістю вчинити нове кримінальне правопорушення.

Зі змісту внесеного клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст.185 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, не маючи на те відповідних дозволів, знайшов дикоростучу рослину роду конопель із вмістом тетрагідроканнабінолу, подрібнив її, висушив та зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

В подальшому 12 вересня 2023 року ОСОБА_4 помістив вказану наркотичну речовину до зіп-пакету та поклав до своєї кишені, після чого пересуваючись територією міста Горішні близько 15:00 години біля Свято-Миколаївського собору по вул. Добровольського, 44 був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав згаданий зіп-пакет з речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/14068-НЗПРАП від 18.09.2023 є речовиною рослинного походження, має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканнабінол і є канабісом, який внесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено масою 8,733 г. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000263 13.09.2023.

Також досудовим розслідуванням установлено, що 28 вересня 2023 року об 11 год. 33 хв. ОСОБА_4 прибув до магазину«МаркетОпт», який знаходиться в буд. АДРЕСА_2 з метою викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу з полиці вищезгаданого магазину здійснив крадіжку алкогольного напою Джин Бомбей Сапфір 47%», об`ємом 1 л, вартістю 657 грн 60 коп.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ПП «АВГУСТ-ПЛЮС» матеріального збитку на суму 657 грн 60 коп. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000742 30.09.2023.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а також,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.

Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 та у кримінальному провадженні № 0000742 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно номер 0000263.

У судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що підозрюваний раніше судимий, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не працює, не має джерела доходів, чим підтверджується небажання стати на шлях виправлення та свідчить про те, що єдиним джерелом доходу підозрюваного є вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже і надалі, не маючи джерела доходів, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, отже необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього та просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що він своєю поведінкою під час досудового розслідування довів, що переховуватись від слідства не збирається, на вимоги слідчого та прокурора прибував, має постійне місце проживання разом з мамою та бабусею, має стійкі соціальні зв`язки зі своєю сім`єю, а отже ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчим у клопотанні, відсутній.

З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Як убачається з представлених суду матеріалів, у провадженні ВП №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2023 року під №0000263 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч.4 ст.185 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження 23 жовтня 2023 року о 09 год 00 хв ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручені підозрюваному ОСОБА_4 23 жовтня 2023 року о 09 год 10 хв з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.4 ст.185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягами з ЄРДР; рапортами працівника поліції; протоколами огляду місця події; протоколами допиту свідків; висновком експерта; протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію; протоколом допиту представника юридичної особи, яка є потерпілою; протоколом огляду відеозапису; заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення; повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 та позицією підозрюваного, висловленої ним у судовому засіданні, який вважає підозру обґрунтованою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведені вище докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним пункт перший частини першої статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність двох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Так, прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти злочини.

Ще одним ризиком, зазначеним у клопотанні, є можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. На підтвердження зазначеного ризику прокурором надані ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.08.2022, 29.04.2022 та 27.01.2023 про застосування до ОСОБА_4 приводу для доставки у судові засіданні. Також прокурор наголошував, що ОСОБА_4 не має місця реєстрації та постійного місця проживання, а також не має стійких соціальних зв`язків. Йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що є підставою вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від слідства та суду для уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

Поряд з цим, слідчий суддя наголошує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 з місця проживання, за яким він фактично проживає протягом тривалого часу, не відлучався, не з`являвся у судові засідання оскільки перебував на лікуванні у реабілітаційному центрі. У кримінальному провадженні, в якому подано клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 прибував на усі слідчі дії та в судове засідання, таким чином не переховувався та виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Крім того, ОСОБА_4 проживає однією сім`єю з матір`ю та бабусею за однією адресою, але без реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки зі своєю сім`єю, до нього раніше не застосовувалися запобіжні заходи.

Отже, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено.

Між тим, обставина, яка підлягає встановленню при обранні запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, і передбачена пунктом другим частини першої статті 194 КПК України, а саме: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, - доведена.

Останньою обставиною, яку необхідно встановити під час розгляду клопотання про застосування заходу є обставина, передбачена п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ЄСПЛ неодноразово наголошує, що стаття 5 Конвенції разом зі статтями 2, 3 та 4 Конвенції гарантує основні серед фундаментальних прав, які захищають фізичну недоторканність особи, і тому важливість цієї статті є першочерговою. Її головною метою є запобігання свавільному або несправедливому позбавленню свободи (справа «Дишук та інші проти України»).

У матеріалах клопотання міститься відповідь КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області №581/01-12 від 03.10.2023, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , перебуває на лікуванні у лікаря-психіатра з 26.02.2018 року з діагнозом шозотиповий розлад на фоні вживання наркотиків та перебуває на лікуванні у лікаря-нарколога з 13.02.2015. У зв`язку з викладеним, у слідчого судді виникли сумніви, чи перебував підозрюваний під час вчинення кримінальних правопорушень у стані осудності. На момент подання клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судово-психіатрична експертиза на стан осудності ОСОБА_4 не проведена. Таким чином, тримання під вартою підозрюваного, що фактично є позбавленням волі, на думку слідчого судді, є передчасним та свавільним в контексті наявних обставин.

У клопотанні слідчий зазначає: «що домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, перебуваючи під домашнім арештом, неможливо запобігти спробам підозрюваного, з метою уникнення покарання за вчинення злочину, залишити місце, визначене слідчим суддею, з метою переховування». За результатами розгляду клопотання зазначені обставини не знайшли свого підтвердження, слідчий суддя встановив наявність стійких соціальних зв`язків, виконання підозрюваним у даному кримінальному провадженні своїх обов`язків, відсутність ризику переховуватись від досудового розслідування та суду, а отже вважає недоведеним слідчим та прокурором неможливості застосування домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 ..

Таким чином, прокурором у судовому засіданні не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України.

Частиною четвертою статті 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Проте, оцінивши всі обставини в їх сукупності у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконливого висновку щодо відсутності підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу, передбаченого КПК України, та можливості досягнення балансу між суспільними інтересами та забезпеченням поваги до особистої свободи ОСОБА_4 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, порівняно з триманням під вартою, а саме домашнього арешту, інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 домашнього решту, замість тримання під вартою, буде дієвим для досягнення мети застосування запобіжного заходу та не буде свавільним і несправедливим в розумінні статті 5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням особи підозрюваного та інших фактичних обставин, встановлених під час розгляду клопотання.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 182, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу прокурора або суду.

Негайно доставити ОСОБА_4 до місця відбування домашнього арешту, визначеного даною ухвалою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі Кременчуцького району Полтавської області без дозволу прокурора та суду;

- за викликом прокурора, слідчого або суду прибувати до прокурора, слідчого та суду;

- повідомляти прокурора, слідчого або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що за невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та начальнику Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Строк дії ухвали закінчується 24 грудня 2023 року включно о 08 годині 15 хвилин.

Копію ухвали вручити прокурору та підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 16 год 00 хв. 24 жовтня 2023 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.