Номер провадження: 11-кп/813/1896/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

представника потерпілого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000447, внесеного до ЄРДР 25.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскарженою ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та кримінальне провадження № 0000447, внесене до ЄРДР 25.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Підставами для закриття кримінального провадження суд першої інстанції зазначив те, що з моменту оголошення про підозру ОСОБА_8 - 07.08.2017 року до звернення з обвинувальним актом до суду - 21.10.2021 року, минуло понад 4 роки, при цьому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно останньої закінчився - 07.09.2017, та не був продовжений у встановленому законом порядку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, у зв`язку з неправильним застосування кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду, вкладеними у судовому рішення, фактичним обставинам справи, з огляду на те, що суд першої інстанції не міг застосувати положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки, вони введені в дію 16.03.2018 року та не мають зворотної дії у часі і застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. Натомість, датою початку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000447 є 05.11.2015 року, тобто дата внесення до ЄРДР кримінального провадження №0000974, з якого в подальшому були виділені кримінальні провадження № 0000400 та № 0000447, що виключає застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На апеляційну скаргу надійшли заперечення від захисника ОСОБА_7 , в яких останній зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Обвинувачена та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, доводи скарги вважали безпідставними, а ухвалу суду законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Питання у цій справі стосується застосування Пункту 10 в провадженні, переданому до суду з обвинувальним актом. Це положення було додано до статті 284 КПК Законом 2147 і він набрав чинності 16 березня 2018 року із застереженням, яке міститься у Пункті 4 § 2, що він не застосовується до проваджень щодо правопорушень, відомості про які внесені до ЄРДР раніше цієї дати.

Положення пункту 10 ч. 1 ст. 284 КПК України щодо закриття кримінального провадження у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР, починаючи з 16 березня 2018 року.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З матеріалів провадження вбачається, що до Приморського районного суду м. Одеси 21.10.2021 року надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 12.10.2021 року у кримінальному провадженні № 0000447, внесеному до ЄРДР 25.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Як було встановлено судом першої інстанції, 07.08.2017 року в межах кримінального провадження № 000974, внесеного до ЄРДР 05.11.2015 року, було повідомлено про підозру 07.03.2017 року - ОСОБА_10 , 25.07.2017 - ОСОБА_11 , 23.08.2017- ОСОБА_12 та 07.08.2017 року - ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України (п.31 розділу IІ реєстру матеріалів досудового розслідування) (а.с.56-67 т.2).

Після чого, прокурором у кримінальному провадженні винесено постанову від 16.03.2021 року про виділення в окреме провадження із кримінального провадження № 000974 від 05.11.2015 року, матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , у кримінальне провадження №0000400 від 16.03.2021 року (п.58 розділу IІ реєстру матеріалів досудового розслідування) (а.с.134-135 т.2).

Згодом, прокурором у кримінальному провадженні винесено постанову від 25.03.2021 року про виділення в окреме провадження із кримінального провадження №0000400 від 16.03.2021 року, матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_8 у кримінальне провадження № 0000447 від 25.03.2021 року (п.68 розділу IІ реєстру матеріалів досудового розслідування) (а.с.136-137 т.2).

Апеляційний суд звертає увагу на частину 7 статті 217 КПК України, яка передбачає, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Кримінальне провадження № 0000447, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, було виділено з кримінального провадження № 000974, внесеного до ЄРДР 05.11.2015 року, тобто днем початку досудового розслідування у цьому провадженні відповідно до частини 7 статті 217 КПК України є день, коли було розпочато розслідування, з якого воно виділено. Таким чином, днем початку досудового розслідування у провадженні № 0000447 відповідно до правил частини 7 статті 217 КПК України є 05.11.2015 року.

За таких обставин застосування судом п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України як підстави для закриття кримінального провадження у цьому випадку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відомості до ЄРДР за № 000974 внесені до набрання чинності Законом № 2147-VIII щодо доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 10.

Отже, до кримінального провадження № 0000447, внесеного до ЄРДР 25.03.2021 року, а також до усіх інших кримінальних проваджень, які виділені з цього в окреме провадження, у тому числі зареєстрованих пізніше, не може бути застосовано положення п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки цей закон не існував на момент внесення відомостей про кримінальне провадження № 000974, тому до цього провадження застосовуються правила, які існували до 16 березня 2018 року, серед яких не передбачено повноважень суду його закрити у разі спливу строку досудового розслідування.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 217 КПК України доповнена Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (набрав чинності 15 грудня 2017 року, тобто тим же Законом, яким до статті 284 КПК додано Пункт 10, з метою уникнути проблем з визначенням дати початку досудового розслідування в ситуації об`єднання та/або виділення матеріалів провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту, в обґрунтування того, що судом першої інстанції законно застосовується до вказаного кримінального провадження п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України, з огляду на дію Кодексу у часі, та зазначає наступне.

Кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень, встановлює кримінальну процесуальну форму, зокрема підстави, умови і порядок здійснення процесуальних дій, види, зміст і форму процесуальних рішень, які можуть бути прийняті під час кримінального провадження.

При внесенні змін до кримінального процесуального закону, які стосувалися його доповнення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, законодавець чітко висловився стосовно того, що досліджувані положення КПК не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Водночас ст. 5 КПК визначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Як уже зазначалося, пункт 4 § 2 разом із моментом набуття чинності відповідними положеннями встановлює також і умову їх застосування: не мають зворотної дії в часі, застосовуються до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Таким чином, законодавець чітко визначив свою позицію щодо дії положень, які визначені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, у часі, передбачивши виключно їхню пряму дію.

Фактично йдеться про формулювання законодавцем спеціальної норми, яка стосується застосування цього пункту.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК ).

Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 3 ст. 1 КПК ).

Відтак норма пункту 4 § 2 є складовою кримінального процесуального законодавства України, яку слід застосувати з тією особливістю, яка нею прямо визначена.

Наведене дозволяє зробити висновок про те, що п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені до ЄРДР з 16 березня 2018 року, і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в ЄРДР до вказаної дати.

Така позиція апеляційного суду узгоджується з висновком, який зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2023 року по справі № 711/8244/18.

Щодо посилання суду першої інстанції на судову практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка була врахована під час ухвалення оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає на необхідне зазначити таке.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вимоги до постанови суду касаційної інстанції викладені в ст.442 КПК України.

За змістом ч.4 ст.442 КПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститись висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, ВП ВС.

Отже, тільки в постановах палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду можуть міститись висновки про те, як саме повинна застосовуватись норма права, які мають враховуватись судами при застосуванні таких норм права.

Рішення суду в кримінальному процесі повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права та має бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Тобто, процесуальний закон вимагає від суду належного обґрунтування прийнятого ним рішення.

Постанова колегій суддів ККС ВС від 15.09.2021 року у справі № 711/3111/19, не містять і не може містити висновків про застосування норм права, тому апеляційний суд вважає, що викладене у цій постанові обґрунтування ухвалених рішень стосуються виключно конкретних обставин справи, які досліджувались судом касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг.

Таким чином, рішення суду першої інстанції прийнято всупереч положенням кримінального процесуального закону, який має бути застосований у цьому провадженні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені у порядку апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст.370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000447, внесеного до ЄРДР 25.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3