Справа № 559/3933/23
Провадження № 1-кп/559/86/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року ДДубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Дубно обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000595 від 06.09.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого 08.09.2023 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ст.. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Покарання відбуте повністю.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, зокрема постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.04.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 170 гривень. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16.11.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді 5 (п`яти) діб арешту. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.01.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. В той час, коли на розгляді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000208 від 03.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за фактами вчинення домашнього насильства в період з 24.03.2023 по 02.04.2023 відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та продовжив систематично вчиняти домашнє насильство відносно ОСОБА_5 .

Так, 17.08.2023 близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , реалізовуючи кримінально протиправний умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вступив у словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Розуміючи, що остання є особою з інвалідністю, в присутності неповнолітнього ОСОБА_6 , 2010 року народження, ОСОБА_3 ображав потерпілу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої, погіршення її якості життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. При цьому, надав покази про те, що між ним та його співмешканкою ОСОБА_5 виникали словесні конфлікти на побутовому рівні, в ході яких він ображав потерпілу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. З приводу вказаних конфліктів ОСОБА_7 зверталася до поліції, у зв`язку з чим він неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Обвинувачений підтвердив, що саме 17.08.2023 вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю, а саме словесно ображав її нецензурними словами в присутності малолітнього сина та погрожував.

У скоєному розкаявся, запевнив, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що протягом тривалого часу між нею та її співмешканцем ОСОБА_3 виникають словесні конфлікти на побутовому рівні, з приводу зловживання останнім спиртних напоїв. 17 серпня 2023 року її співмешканець прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та почав скандалити, погрожувати фізичною розправою. Внаслідок таких систематичних дій обвинуваченого їй завдано фізичних та психологічних страждань.

Оскільки, викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав, тому, з урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілої та думки прокурора, який вважав за недоцільне досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч.3 ст. 349 КПК України. Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1 КК України а саме в умисному, систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, доведена повністю.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.

ОСОБА_3 є громадянином України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, за який покарання відбув повністю. По місцю проживання характеризується, як особа, щодо якого скарги не надходили. На обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_3 перебуває в Дубенському РВП ГУНП в Рівненській області на профілактичному обліку, як кривдник.

Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, усвідомив протиправність вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого по справі не виявлено.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої, думку прокурора, яка вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у межах санкцій статті 126-1 КК України, відповідно до пред`явленого обвинувачення, у виді громадських робіт, оскільки таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання, визначеній ст.50 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язку, передбаченого ст. 91-1 КК України щодо обмеження у його негативному спілкуванні з дитиною, оскільки домашнє насильство вчинено обвинуваченим в присутності малолітньої дитини, та з направленням для проходження програми для кривдників.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 91-1 КК України, 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двістві) годин громадських робіт.

На підставі ст. 91-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок щодо обмеження у його негативному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 , 2010 року народження, та обов`язку пройти програму для кривдників.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1