Справа № 188/2560/23
Провадження № 1-кс/188/516/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року Слідчий суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю начальника СД ВП № 4: ОСОБА_3

за участю скаржника: ОСОБА_4

за участю представника скаржника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка скаргу ОСОБА_4 на дії начальника СД ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника СД ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якої просить:

- скасувати постанову начальника СД ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 від 08.12.2023 року про відмову в задоволенні поданого адвокатом клопотання від 07.12.2023р.;

- зобов`язати начальника СД ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 прийняти постанову про зміну правової кваліфікацію кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 від 16.09.2015 року з ст. 356 КК України на ст. 129. 189, 190 КК України з відповідним внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зміною фабули, яка відповідає змісту заяви ОСОБА_4 «на спп « ОСОБА_6 » в с. Петровка, Петропавлівський район, прибули особи у кількості 8 чоловік з автоматами, одягнуті в камуфляж погрожували розправою у разі не перепису на них підприємства, передачі їм коштів, виконання інших дій».

Адвокат ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Начальник СД ВП № 4 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що вимоги, викладені в ній, не ґрунтуються на нормах КПК України.

Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, матеріали кримінального провадження № 0000799, заслухавши скаржника, його представника та начальника СД, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні при розгляді скарги, в провадженні СД ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 17.09.2015 року.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування, в тому й числі, як вважає скаржник, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до положень ст. 307 КПК України слідчий суддя, розглянувши скаргу має прийняти одне з нижченаведених рішень:

- скасувати рішення слідчого;

- зобов`язати слідчого вчинити певну дію;

- зобов`язати припинити певну дію;

- відмовити в задоволенні скарги.

При цьому, кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень вторгатися в дискреційні повноваження слідчого, дізнавача та прокурора в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені тільки такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які зазначені у частині 1 статті 303 КПК. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК (частина 2 статті 303 КПК).

Виходячи зі змісту скарги, скаржник не погоджується із рішенням начальника СД щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Так, пункт 5 частини 5 статті 214 КПК містить поняття "попередня правова кваліфікація".

Це свідчить про те, що правова кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події.

Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо.

Необхідність зміни правової кваліфікації не завжди обумовлена встановленням нових фактичних даних, які на неї впливають, іноді вона викликана необхідність виправити допущену помилку при встановленні попередньої кваліфікації злочину.

Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (частини 1, 3 статті 110 КПК України).

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що первинними є процесуальні дії та рішення, оформлені, зокрема, відповідними постановами чи повідомленнями про підозру, повідомленнями про зміну раніше повідомленої підозри, саме вони спричиняють відповідні кримінально-процесуальні наслідки, а не дії щодо їх реєстрації та обліку в електронно-обліковій системі, якою є ЄРДР.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (частини 1, 3 статті 26 КПК).

Той факт, що кримінальне провадження № 0000799 не є закритим в порядку статті 284 КПК, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення, так і повернення до попередньої правової кваліфікації (за частиною 2 статті 364 КК).

На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1 статті 56 КПК).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому, дізнавачу та прокурору саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Кожен має право на справедливий розгляд його справи, зокрема, безстороннім судом (пункт 1 статті 6 Конвенції). В ухвалі ЄСПЛ щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Безумовно, право доступу до судів не є абсолютним, але може бути обмежене; це дозволено в тому розумінні, що право доступу "за своєю суттю вимагає регулювання державою, регулювання якої може змінюватися за часом та місцем відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих людей". Тим не менш, застосовані обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати доступ до особи таким чином або настільки, що порушується сама суть права (рішення у справі Ashingdane v. the United Kingdom від 28.05.1985, заява № 8225/78, § 57).

Показовим у цьому світлі є такі норми права, відповідно до яких: заявник та потерпілий, їх представники відповідно до пункту ст. 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді рішення, в тому числі і дізнавача, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (стаття 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо; можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (стаття 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за рішеннями слідчого, дізнавача про зміну правової кваліфікації на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Скасування незаконних постанов слідчого на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

З урахуванням викладеного, скарга ОСОБА_4 на дії начальника СД ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , є такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 55, 110, 276, 303, 304, 307, 309, 317, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1