Справа № 346/552/16-к
Провадження № 11-кп/4808/36/23
Категорія ч.1 ст.115, ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду від 21.09.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рогатин, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 12 років;

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Згідно вироку, кримінальні злочини вчинено за наступних обставин.

В середині літа 2015 року обвинувачений ОСОБА_7 за допомогою мережі Інтернет познайомився із ОСОБА_10 , яка проживала по АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_7 неодноразово приїжджав до ОСОБА_10 додому, де вони разом проводили час та задовольняли свою статеву пристрасть за добровільною згодою.

10.10.2015 року близько 20 години ОСОБА_7 вкотре приїхав в гості до ОСОБА_10 , де вони удвох розпивали алкогольні напої. Близько 23 години ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вирішили вступити у статевий зв`язок. З цією метою вони пішли в приміщення спальні, де ОСОБА_10 роздягнулася, а ОСОБА_7 за допомогою капронових колгот прив`язав її ліву руку до правої груді, праву руку до грудної клітки та намагався вступити із ОСОБА_10 в статевий зв`язок, однак, через фізіологічні причини, що не залежали від його волі, не зміг цього зробити. Після цього ОСОБА_7 з метою посилення свого збудження від статевого акту іншими капроновими колготами зв`язав ноги ОСОБА_10 нижче колін та вдруге намагався вступити з нею в статевий зв`язок, однак, знову не зміг цього зробити через фізіологічні причини, що не залежали від його волі. З приводу відсутності ерекції у ОСОБА_7 потерпіла почала ображати його та непристойно висловлюватися щодо нього, а ОСОБА_7 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вирішив позбавити ОСОБА_10 життя, тобто умисно вбити її.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілої, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, пішов у сусідню кімнату, де взяв жіночі плавки та светр з метою задушити ОСОБА_10 , і, повернувшись до потерпілої, яка на той момент перебувала у зав`язаному вигляді, підійшов до неї та засунув їй у ротову порожнину плавки та обмотав рот та ніс потерпілої светром, перекривши їй доступ до кисню, після чого остання перестала подавати ознаки життя, тобто умисно вбив її. Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок перекриття дихальних шляхів стороннім тілом (жіночою білизною).

Крім цього, 10.10.2015 року близько 23 години, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , який перебував за місцем проживання потерпілої, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи не зняту та непогашену судимість, вирішив таємно викрасти майно, що перебувало у помешканні ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 таємно викрав із приміщення спальні помешкання потерпілої: ноутбук марки Acer Aspire Оnе 756-1007С8 SS»; безпровідну мишку «Logitech М 205»; карту пам`яті М2 об`ємом 1 Гб; сумку для ноутбука марки Саsе Logіс»; «Goodram Аdapter»; вагу «Vitek VТ-1955 GY»; праску білого кольору марки «Sanusу Аustria SN-3915; дві сім-карти операторів мобільного зв`язку операторыв «МТС» і «Київстар»; інтернет-маршритузатор марки «D-Link Моdеl DIR-300; мобільний телефон марки «Samsung GT-Е1272» та сумку господарську, загальною вартістю 2273,16 грн., та залишив місце вчинення злочину.

Зазначений вирок в апеляційному порядку оскаржили прокурор та обвинувачений.

Прокурор вважає вирок таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених злочинів. Вважає покарання призначене судом першої інстанції надто м`яким, оскільки ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення вказують на підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого, а тому призначене покарання не є достатнім для його виправлення. Також зазначає, що судом залишено поза увагою спроба приховування вбивства шляхом викрадення майна.

Просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного судом покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі ставить під сумнів правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.115 КК України, оскільки вважає, що умисел на вчинення вбивства не доведений.

Крім того, вважає судовий розгляд неповним та неякісним, оскільки суд не допитав в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 , яка перебуває за кордоном, а взяв до уваги аудіо запис її показань, який наданий представником потерпілого. При цьому, суд не дав правильної оцінки таким показанням, оскільки експерт пояснила, що кофту намотану на голову трупа вона не досліджувала, жіночу білизну не досліджувала, фотознімки робила на власний телефон, фотознімки не надала, вимог Інструкції №6 від 17.01.1995р. про проведення СМЕ не дотримувалася. Також вона пояснила, що потерпіла блювала після настання смерті, що взагалі неможливо. Все це ставить під сумнів висновки СМЕ №181 проведеної зазначеним експертом.

Крім того, з 7 свідків суд допитав лише 2, що вказує на неповноту судового розгляду. Також, суд у вироку виклав неправдиву інформацію щодо слідчого експерименту та його показань.

Окрім іншого, зазначає, що суд був упереджений, оскільки призначив покарання більш суворе ніж просив прокурор.

Просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Представник потерпілого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якому він вказує, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Звертає увагу на те, що обвинувачений в апеляційній скарзі не вказав, в чому полягає неповнота судового розгляду та які конкретні обставини не були досліджені судом першої інстанції. Зазначає, що всі учасники судового розгляду, в т. ч. і сторона захисту, узгодили порядок дослідження показань експерта ОСОБА_11 , яка приймала участь в огляді місця події та проводила СМЕ трупа ОСОБА_10 . Оскільки експерт виїхала за кордон і безпосередньо допитати її не було можливості, сторони кримінального провадження погодилися заслухати аудіо запис з її допитом проведеним Коломийським міськрайонним судом у цьому ж кримінальному провадженні 21.07.2021 року. Ніхто проти цього не заперечував, а тому ніяких процесуальних порушень не було.

Крім того, не було порушень і в тому, що не були допитані всі свідки, оскільки вони не були очевидцями події і відсутність їх показань не вплинули на правильність висновків суду.

Щодо наявності умислу на вбивство та правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_7 зазначає, що суд дійшов правильних висновків, які підтверджуються матеріалами справи. Сукупністю доказів підтверджено, що обвинувачений зв`язав кінцівки потерпілої таким чином, що вона не могла собі допомогти та звільнити органи дихання. В рот потерпілої він вставив кляп, а обличчя замотав кофтою. Саме такі дії обвинуваченого потягли смерть потерпілої ОСОБА_10 . При цьому, обвинувачений не зазначив конкретні обставини, які б вказували на вчинення злочину з необережності.

Враховуючи наведені обставини, просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- обвинувачений та захисник наполягали на задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

- прокурор та потерпілий наполягали на задоволенні апеляційної скарги прокурора та заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, та перевіривши апеляційні доводі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Цих вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин викладених у вироку. При цьому, на доведеність цих обставин суд навів аналіз безпосередньо досліджених доказів, які містяться: у показаннях обвинуваченого, свідків, експерта; протоколах огляду місяця події, огляду трупа, огляду речових доказів, обшуку, слідчого експерименту; висновках судових експертиз та інших джерелах. Також суд у вироку виклав свої мотиви, щодо визнання доказів належними, допустимими і достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції сторонами кримінального провадження суду не надано.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілого та свідків, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо неповноти судового розгляду не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Так покликаючись, що з семи свідків суд першої інстанції допитав лише двох, обвинувачений та його захисник не повідомили, які саме фактичні дані могли повідомити свідки, які не були допитані.

При цьому, сторона захисту не заперечувала проти твердження сторони обвинувачення, що свідки, які не були допитані судом, при попередніх судових розглядах не давали показань, які б містили фактичні дані необхідні для встановлення істини у справі.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи про неправильну оцінку судом першої інстанції показань судового медичного експерта ОСОБА_11 та висновку проведеної нею експертизи трупу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначений експерт приймала участь в огляді трупа ОСОБА_10 (Т.1 а.с.78-79), а також проводила його судово-медичну експертизу (т.1 а.с.96-98).

На експертизу ставилися запитання: про наявність тілесних ушкоджень, їх характер, кількість та локалізацію, причину та час смерті, зв`язок між тілесними ушкодженнями та настанням смерті, перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння.

Надання відповідей на зазначені запитання охоплюється компетенцією судово-медичного експерта під час проведення експертизи трупа і на них було надані чіткі відповіді.

Твердження сторони захисту про порушення експертом вимог діючого законодавства є надуманими, оскільки дослідження матеріалу кляпу (жіночої білизни) та кофти намотаної на обличчя потерпілої не було обумовлено поставленими перед експертом запитаннями.

Свій висновок №181 експерт ОСОБА_11 підтвердила і під час її допиту в суді 21.07.2016 року. Через неможливість її повторного допиту за згодою сторін було прослухано аудіо запис її показань в суді з компакт-диску наданого представником потерпілого. При цьому, сторони кримінального провадження не заперечували проти дослідження цього аудіо запису в судовому засіданні. Ці обставини підтверджуються журналом судового засідання (т.6 а.с.113).

Окрім цього, висновок СМЕ №181 узгоджується з висновком комісійної СМЕ №001 від 19.01.2007р. (т.2 а.с.51-55). Обидві висновки підтвердили той факт, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок механічної асфіксії внаслідок обтурації (закриття) дихальних шляхів (гортані) стороннім тілом (жіночою білизною), про що свідчить наявність видової ознаки стороннє тіло (жіноча білизна) над голосовими зв`язками гортані, слизова оболонка гортані блідо-синюшна, набрякла, з множинними крапковими та дрібно вогнищевими крововиливами та інші ознаки (т.2 а.с.55).

Також, висновком комісійної СМЕ №001 від 19.01.2007р. було виключено таку причину смерті ОСОБА_10 , як аспірація блювотних мас.

Таким чином, зазначеними висновками експертів спростовується версія сторони захисту, що потерпіла могла померти внаслідок аспірації блювотних мас, а не від дій обвинуваченого спрямованих на механічну асфіксію.

Той факт, що вилучену з ротової порожнини трупа жіночу білизну експерти не досліджували, не спростовує їх висновків про причини смерті потерпілої.

Також, не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого про недоведеність умислу на вчинення вбивства ОСОБА_10 .

Як вбачається з виявлених предметів (кляп з жіночої білизни в ротовій порожнині, кофта намотана на шию та обличчя, капронові колготи) та методів їх використання обвинуваченим, є очевидним, що він усвідомлював невідворотність настання смерті потерпілої внаслідок механічної асфіксії.

Наявність умислу на вбивство підтверджує і поведінка обвинуваченого після його вчинення, оскільки він не намагався прибрати предмети, що перешкоджали диханню потерпілої, не надавав першої допомоги, не звернувся за допомогою до медичних служб або сторонніх осіб.

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства за обставин наведених в оскаржуваному вироку.

Також є доведеними і обставини вчинення ним крадіжки.

Обвинувачений стверджував, що викрав речі потерпілої які вказували на його присутність на місці злочину або підтверджували їх спілкування с ОСОБА_10 . Разом з тим, така версія спростовується викраденням праски, та іншого майна, яке не несе на собі інформації про його присутність в будинку потерпілої.

Не підлягає задоволенню і апеляційна скарга прокурора, оскільки ним не наведено реальних обставин, які вказують на недостатність призначеного судом покарання для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно оцінив всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого та призначив достатнє та необхідне покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. Зі співмірністю такого покарання погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуваний вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 21.09.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4