УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 14.07.2023, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більківці Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 15.01.2024 включно.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 22.11.2017 у ОСОБА_7 з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого боргового зобов`язання, виник умисел направлений на вимогу передачі йому грошових коштів ОСОБА_8 , поєднаний із заподіянням тілесних ушкоджень та погрозами насильства над потерпілим.

Так, 22.11.2017, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, знаходячись у приміщенні котельні на території туристично-оздоровчого комплексу (кафе) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , 2-ге озеро, на земельній ділянці з кадастровим номером: :17:000:0004 (далі ТОК «Чарівне озеро), висловив останньому звинувачення у причетності до причини виникнення пожежі, яка мала місце 19.11.2017 на вказаному об`єкті, після чого наніс потерпілому два удари долонею руки по обличчю.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше травня 2018 року, знаходячись на території ТОК «Чарівне озеро», висловив потерпілому вимогу вішкодувати вартість відновлювальних робіт, проведених у зв`язку з пожежею на даному об`єкті, шляхом надання ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 56000 доларів США, у чому потерпілий відмовив, не вбачаючи у причині пожежі своєї вини.

Продовжуючи свої злочинні дії, 09.12.2019 ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив та реалізуючи свій злочинний умисел запросив потерпілого ОСОБА_8 до ТОК «Чарівне озеро», де потерпілий, перебуваючи під психологічним тиском з боку ОСОБА_7 , написав розписку про отримання нібито від нього в борг грошових коштів в сумі 56000 доларів США, із зобов`язанням їх повернути протягом 12-15 місяців.

Не припиняючи своїх злочинних дій ОСОБА_7 , у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, в лютому 2020 року, знаходячись на території ТОК «Чарівне озеро», у черговий раз висловив потерпілому вимогу передати йому грошові кошти в сумі 56000 доларів США, після чого заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у вигляді перелому двох ребер та щелепи, а також висловив потерпілому погрозу застосування насильства відносно нього та членів його родини у разі невиконання зазначеної вимоги.

У подальшому, в період часу з літа 2022 року по 15.08.2023, потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи під фізичним та постійним психологічним тиском з боку ОСОБА_7 у зв`язку з вимаганням грошових коштів, систематичним спричиненням йому тілесних ушкоджень, відшкодовував йому так званий «борг» готівкою, будівельними матеріалами та роботами спецтехніки і персоналу за його рахунок, а всього на загальну суму 56000 доларів США, що станом на 15.08.2023 за курсом НБУ становить 2047360 грн., що відповідно до примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Окрім того, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, наприкінці 2022 року, у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вступили у попередню злочинну змову, з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого боргового зобов`язання, виник умисел направлений на вимогу передачі їм грошових коштів ОСОБА_12 , поєднаний із заподіянням тілесних ушкоджень та погрозами насильства над потерпілим.

Так, у достовірно невстановлений день, час та місці, наприкінці 2022 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив та керуючись єдиним злочинним умислом направленим на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , в усній формі висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 70000 гривень, та повідомили про негативні наслідки для здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги.

У подальшому, у достовірно невстановлений день та час, в січні 2023 року, ОСОБА_9 ,діючи повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді незаконного отримання грошових коштів від

ОСОБА_12 , запропонував останньому поспілкуватися з приводу так званого «боргу» за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , на що потерпілий погодився, прибувши до місця проживання ОСОБА_9 .

Через деякий проміжок часу, на зазначену адресу, прибули ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Не припиняючи своїх злочинних дій, в цей же час та місці ОСОБА_10 почав заподіювати ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а саме наносити удари в область ребер та нирок, спричиняючи при цьому фізичного болю. У подальшому, вказані особи наказали потерпілому роздягнутися та ОСОБА_10 продовжив наносити удари по тулубу ОСОБА_12 гумовим ременем для тренувань. У цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_11 діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 70000 гривень та наголосили на негативних наслідках для життя та здоров`я потерпілого, які настануть у майбутньому, у разі невиконання ОСОБА_12 їхніх вимог.

Одночасно з цим, у достовірно невстановлений день, час та місці, наприкінці 2022 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_13 , переслідуючи корисливий мотив та керуючись злочинним умислом направленим на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , в усній формі висловив вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2022 складало 8000 гривень, повідомивши, при цьому що він отримав право «вимоги» до ОСОБА_12 і в разі пропуску терміну сплати борг лише зростатиме.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне вимагання чужого майна, ОСОБА_13 діючи повторно, у період з грудня 2022 року по кінець липня 2023 року, систематично, використовуючи додаток соціальної мережі - Instagram, надсилав голосові та текстові повідомлення у яких висловлював категоричні вимоги передачі йому неіснуючого боргу, постійно збільшуючи його розмір, а в разі відмови ОСОБА_12 виконувати його вимоги, висловлював погрози завдання тілесних ушкоджень рідним та близьким потерпілого, а також йому особисто.

Сприймаючи погрози ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які діяли за попередньою змовою з ОСОБА_7 , як реальну загрозу своєму життю, здоров`ю і особистому матеріальному благополуччю, та з метою захисту своїх прав і законних інтересів, ОСОБА_12 07.08.2023 звернувся з відповідною заявою про вчинення щодо нього злочину, а саме вимагання належного йому майна.

Окрім того, 15 серпня 2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_14 , прибули до місця проведення слідчих дій працівниками правоохоронних органів з метою вчинення опору та умисного заподіяння побоїв вказаним працівникам, а саме прибули до місця проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_4 , де на той момент виконували свої службові обов`язки як учасники проведення обшуку старший оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_16 та оперуповноважений Управління служби безпеки України в Житомирській області капітан ОСОБА_17 , та достовірно знаючи, що останні являються працівниками правоохоронних органів, почали вчиняти опір та заподіяли побої вказаним працівникам, при цьому примушуючи їх шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, а саме відпуску з місця слідчої дії учасника обшуку ОСОБА_15 , який був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

15.08.2023 СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_7 , якому 16.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

17.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

15.11.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 КК України

18.08.2023 Корольовським районним судом м. Житомира підозрюваному ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

11.10.2023 Корольовським районним судом м. Житомира підозрюваному ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 09.12.2023 включно.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено Корольовським районним судом м. Житомира до 15.01.2024.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні закінчується 09.12.2023, однак необхідність проведення додаткових слідчих, процесуальних дій та судових експертиз унеможливлює завершення досудового розслідування до вказаного строку.

Слідчий просить продовжити строк застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що існують такі ризики як: переховування, знищення та спотворення доказів, вплив на підозрюваних, вчинення інших правопорушень.

Слідчий ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що до клопотання слідчого не долучено матеріали НСРД, а підозра грунтується виключно на показаннях свідків, а тому підозру вважає необгрунтованорю. Також не встановлено нових відомостей та фактів, які свідчать про продовження дії ризиків.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та стару матір. Захисник ОСОБА_5 просила суд зобов`язати орган досудового розслідування провести дослідження фактів заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 під час перебування у СІЗО.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку захисників.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2023, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.12.2023 (включно), з огляду на складність кримінального провадження, необхідність виконання у кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, тривалістю яких зумовлена кількістю призначених експертиз, обсягу обставин, що підлягають встановленню.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2023 у справі №296/10036/23 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000373 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України до п`яти місяців, тобто до 15 січня 2024 року.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор, є достатніми та дають підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який містить безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу.

Також слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів КК України у разі постановлення обвинувального вироку та підвищує імовірність настання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що підтверджує ризик визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчим в клопотанні та прокурором в засіданні доведено, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки повне коло осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення та, як наслідок, усі речові докази, органом досудового розслідування наразі не виявлено та не вилучено.

Крім того, суд бере до уваги, що підозрюваний може орієнтувати інших осіб про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення. Наведене свідчить про наявність ризиків, передбачених приписами п.п. 3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи обставини, характер, епізодичність кримінального правопорушення, й те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обгрунтованим та реальним.

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1-5 ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Наявність у підозрюваного статусу одруженого, постійного місця проживання та малолітньої дитини на утриманні не є обставинами, які самі по собі можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення вимагання в умовах воєнного стану, поєднаного із насильством.

Доводи сторони захисту про необхідність отримання підозрюваним ОСОБА_7 належної медичної допомоги та проведення медичного обстеження, а відтак і неможливості продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підтверджені актуальними медичиними документами та є неспроможними, виходячи із поданих сторонами доказів та встановлених ризиків.

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, а доводи підозрюваного та захисника не переважають над наявністю існуючих на момент розгляду клопотання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На предмет клопотання адвоката ОСОБА_5 про дослідження фактів побиття ОСОБА_18 в СІЗО, суд зазначає наступне.

Приписами п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, визначено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Як вбачається із наявної в матеріалах клопотання копії листа начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_19 від 13.11.2023р. у ОСОБА_7 03.10.2022р. та 03.11.2023р. під час огляду лікарем-терапевтом на тілі були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців м`яких тканин, підшкірної гематоми, крововилив правого ока.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя, з урахуванням наданої інформації в судовому засіданні щодо наявності у підозрюваного тілесних ушкоджень, та відповідно до ст. 206 КПК України, зобов`язує СУ ГУНП в Житомирській області провести дослідження фактів, викладених в усній заяві захисників в судовому засіданні 04.12.2023 на предмет отримання тілесних ушкоджень підозрюваним протягом строку перебування в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15.01.2024 включно без визначення розміру застави.

Доручити СУ ГУНП в Житомирській області провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його захисників в судовому засіданні 04.12.2023 на предмет отримання тілесних ушкоджень протягом строку перебування в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали - до 15.01.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07.12.2023р. о 14:00год.

Слідчий суддя ОСОБА_1