Справа № 453/1721/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1112/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_8 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Згідно з обвинувальним актом 27.08.2021 року близько 18.00 год., ОСОБА_8 перебуваючи поблизу школи, що по вул. Івана Франка в с. Криве, Стрийського району, Львівської області, під час конфлікту, який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вирвавши із рук ОСОБА_10 дерев`яну палицю та тримаючи її в правій руці, умисно наніс нею численні удари по тілу останньої.

В результаті умисних протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичного експерта тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-суглобового відламкового кутового переламу лівої променевої кістки, відламковий вколочений перелом четвертого пальця, перелом без зміщення основної фаланги другого пальця лівої кисті, синці і садна на волосистій частині голови ліворуч, руках, грудях ліворуч, верхній третині лівого стегна, лівому коліні і гомілці, правій сідниці, правій гомілці, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий час розлад здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України.

На вказаний вирок суду апеляційні скарги подали прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представник потерпілої ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі прокурор вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд, виправдовуючи ОСОБА_8 допустив неправильну оцінку матеріалів кримінального провадження, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, зокрема є необґрунтованим є висновок про відсутність постанови про призначення групи прокурорів, оскільки такий спростовується наданими суду постановою першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_12 про призначення групи прокурорів від 28.08.2021 року, якою призначено групу прокурорів, зокрема прокурора ОСОБА_13 , яка здійснювала процесуальне керівництво під час досудового розслідування та звернулася до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , витягом з ЄРДР. Зазначені документи були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України та подані під час судового розгляду.

Як наслідок прокурор зазначає, що досліджені судом першої інстанції докази повною мірою доводять вину ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а тому в зв`язку з наведеним просить повторно дослідити докази в кримінальному провадженні, надати їм належну оцінку.

Представник потерпілої ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши реальне покарання згідно санкції статті. Задоволити цивільний позов, стягнувши з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 6211,38 грн. витрат на лікування, 30000 грн. моральної шкоди та 30000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 в частині незаконності та необґрунтованості вироку суду першої інстанції є аналогічними доводам прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

При апеляційному розгляді справи прокурори, потерпіла та представник потерпілої підтримали подані апеляційні скарги, з наведених у них мотивах та просили такі задоволити.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_14 апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої заперечили, вважають вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом при ухваленні вироку відносно ОСОБА_14 не дотримано наведені вимоги закону.

Варто зазначити, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, у зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У ході судового розгляду судом має бути досліджено усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Як передбачено положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність постанови про визначення групи прокурорів в кримінальному провадженні є помилковим та не ґрунтується на вимогах закону та висновках Верховного Суд.

Так, встановлено, що постановою першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_12 про призначення групи прокурорів від 28 серпня 2021 року, відповідно до якої призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000145 від 28.08.2021, зокрема прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_13 , яка і звернулася до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_8 ..

Зазначена постанова про призначення групи прокурорів в порядку ст.290 КПК України відкрита стороні захисту, 02.08.2022 року долучена до матеріалів кримінального провадження та суд на підставі цієї постанови допустив прокурора ОСОБА_13 до участі в судовому розгляді вказаного кримінального провадження, яка брала участь в у судових засіданнях по даній справі до 12.01.2023 року, що свідчить про те, що судом на стадії початку судового розгляду надано оцінку допустимості такої постанови та при наявності заперечень сторони захисту прийняв таку як документ, що підтверджує повноваження вказаного прокурора в даному кримінальному провадженні.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №0000145 від 28.08.2021 року та фото про рух з ЄРДР, встановлено, що 28.08.2021 року у цьому кримінальному провадженні була призначена група прокурорів, в тому числі прокурор ОСОБА_13 , яка і звернулася до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_8 . Вказаний витяг з ЄРДР разом із постановою про призначення групи прокурорів від 28.08.2021 відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, та досліджено судом.

Постанова про призначення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, яка датована 28.08.2021 року та підписана першим заступником керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_12 , та яка стороною обвинувачення була долучена до матеріалів судової справи та досліджена безпосередньо судом підтверджує повноваження групи прокурорів в даному кримінальному провадженні з моменту реєстрації кримінального провадження, в тому числі прокурора ОСОБА_13 , яка і звернулася до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_8 .

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що всі процесуальні дії вчинялися під час досудового розслідування лише прокурором ОСОБА_13 , в тому числі і на завершальній стадії, виявлені судом першої інстанції розбіжності між постановою про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні та витягом з ЄРДР жодним чином не вплинула законність порядку збирання доказів в кримінальному провадженні та встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Верховний Суд у справі № 334/5670/18 від 05.08.2020 року, вказав, що коли встановлено існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.

Судом не встановлено будь-яких інших підстав неповноважності прокурора, крім відсутності постанови про його призначення (визначення) для цього кримінального провадження в матеріалах кримінального провадження при відкритті стороні захисту таких, в порядку ст. 290 КПК України, що не є підставою для визнання всіх доказів недопустимими.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 року у справі №490/10025/17.

Щодо позиції Верховного Суду в частині повноважень процесуальних осіб у кримінальному провадженні слід звернути увагу на висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2022 у справі №477/426/17, де зазначено, що процесуальне рішення про призначення групи слідчих, прокурорів, зміну цієї групи чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Аналізуючи вказані висновки суду слід розуміти, що і постанова про призначення прокурора не є письмовим доказом, тобто документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, а також така може бути долучена та оголошена під час судового розгляду, що в даному випадку і було зроблено.

Крім цього, відповідно до правової позиції сформованої у Постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року у справі №426/22634/18 слідує, що згідно з ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

На думку Верховного Суду, не відкриття постанови про призначення групи прокурорів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 цього Кодексу та автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими й скасування за п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України судових рішень.

Аналогічна правова позиція сформована у Постанові Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі № 477/426/17.

Відтак, Верховний Суд розмежовує поняття «не відкриття» постанови про призначення групи прокурорів стороні захисту на стадії досудового розслідування при виконанні вимог ст. 290 КПК України, що може бути усунуто в ході судового розгляду шляхом відкриття такої постанови стороні захисту та не тягне за собою визнання доказів недопустимими, та взагалі «відсутності» такої постанови про призначення групи прокурорів в матеріалах кримінального провадження.

Наведене у сукупності свідчить про помилковість висновків суду про відсутність постанови про призначення групи прокурорів в цьому кримінальному провадженні, що могло б призвести до визнання неналежними та недопустимими доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Ураховуючи встановлене під час апеляційного розгляду, колегія суддів встановлено, що під час судового провадження щодо ОСОБА_14 вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконано не у повній мірі.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді, а тому вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_14 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_14 суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, з використанням наданих процесуальних можливостей дослідити доводи, наведені, зокрема в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілої, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи, та в залежності від установленого прийняте законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд даного провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: