Провадження №1-кп/447/179/23
Справа №447/734/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді- ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 0000039 від 03.03.2023 про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новосілки-Опарські.Миколаївського район, Львівської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, не працюючого, раніше судимому, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.164 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за не сплату аліментів, зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття згідно з судовим рішенням у справі №447/1960/16-ц Миколаївським районним судом Львівської області від 01.02.2017, який набрав законної сили. Згідно виконавчого листа Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2018., стягнути з чали ОСОБА_8 , аліменти на утримання дітей в розмірі 1100 грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення страшою дитиною повноліття, починаючи з 07.12.2017, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про вищевказане рішення , а також усвідомлюючи про обов`язок сплати аліментів, злісно ухилявся від сплати аліментів у період з 01.07.2020 по 01.03.2023, що проявилося у тому, що він добровільно рішення суду не виконував, з приводу працевлаштування до Миколаївської міської філії центру зайнятості не звертався та відповідно не ставав на облік як безробітній.

Окрім цього, ОСОБА_3 , у період з 2020 року по березень 2023 року маючи доходи, оскільки, не будучи офіційно працевлаштованим, працював та отримував грошові кошти, які витратив на власні потреби, матеріально дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не допомагав, їхнім матеріальним становищем не цікавиться, тим самим злісно ухилявся від плати встановлених рішення суду аліментів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.07.2020 по 01.03.2023 в сумі 79131, 94 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), будучи раніше судим за кримінальне правопорушення передбачене ст.164 КК України, передбачене ч. 2 ст. 164 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 164 КК України обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Законний представник потерпілих ОСОБА_5 на адресу суду надіслала письмову заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду даного кримінального провадження у її відсутності.

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вину визнає вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України і обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.164 КК України є правильною.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.164 КК України , яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком..

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного ,обставину що пом`якшує та відсутність обставин що обтяжують покарання .

Обвинувачений ОСОБА_3 типово характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий, не працевлаштований.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022 у справі №447/1958/20( який набрав законної сили 25.08.2022) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164 КК України, після постановлення вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022 у справі №447/1958/20 під час іспитового строку,то до нього слід застосувати норму ст.71 КК України, з врахуванням положень ст.72 КК України а саме до покарання, призначеного за новим вироком необхідно повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі.

Оскільки саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат не понесено.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 381 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022 у справі №447/1958/20 та призначити остаточне покарання у виді 1(одного) року 15(п`ятнадцяти днів) обмеження волі.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1