Справа № 539/1030/20
УХВАЛА

08 лютого 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

уродженки с.Мильці Полтавського району Полтавської області, проживає в АДРЕСА_1 ,громадянки України, освіта середня, не одруженої, не працюючої, раніше судимої,

за ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м.Тбілісі, Грузія, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого не працюючого, раніше судимого,

за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні 09.02.2024 прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначає, що стосовно обвинуваченого обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується, тому є необхідність його продовжити. Вказує, що підстав для зміни щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК, що були встановлені попередніми ухвалами суду не зменшилися та продовжуть існувати і дають підстави, що обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що обвинувачений може переховуватись від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора, суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Установлено, що ОСОБА_5 є громадянином Грузії, в м. Лубни проживає в орендованому помешканні по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, легальних джерел його доходу в ході досудового розслідування не встановлено, постійних засобів для існування не має, неодноразово судимий за скоєння корисливих та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у 2020 року Лубенським ВП оголошувався в розшук за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, має слабкі соціальні зв`язки, неодноразово відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовує тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні одного епізоду злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч. 3 та 185 КК України, неодноразово засуджувався за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, постійних засобів для існування не має, легальних джерел його доходів під час досудового розслідування не встановлено. Таким чином, перебування ОСОБА_5 на волі призведе до продовження його злочинної діяльності та вчинення лише нових тяжких злочинів. Ризик незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні прокурор мотивує тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб схильних до вживання наркотичної речовини, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Тому наявність вище перелічених ризиків, на думку обвинувачення, обґрунтовано не дає підстав застосуванню до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник вказав, що клопотання прокурора немотивоване, наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків перешкоджання правосуддю не доведені. Наведені прокурором ризики на сьогодні вже не актуальні. Просив застосувати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_6 підтримали позицію захисту ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор також заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що стосовно обвинуваченої обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується, тому є необхідність його продовжити. Зазначає, що підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК, що були встановлені попередніми ухвалами суду не зменшилися та продовжуть існувати і дають підстави, що обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що обвинувачена може переховуватись від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора, суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Установлено, що ОСОБА_4 в м. Лубни проживає в орендованому помешканні по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштована, легальних джерел її доходу в ході досудового розслідування не встановлено, постійних засобів для існування не має, неодноразово судима за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, в тому числі за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за збут наркотичних засобів, має слабкі соціальні зв`язки, відбувала реальне покарання в місцях позбавлення волі та на даний час перебуває на іспитовому терміні. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, неодноразово засуджувалася за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, постійних засобів для існування не має. Таким чином, перебування ОСОБА_4 на волі призведе до продовження її злочинної діяльності та вчинення лише нових тяжких злочинів. Ризик незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні прокурор мотивує тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб, схильних до вживання наркотичної речовини, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів, що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Тому наявність вище перелічених ризиків, на думку обвинувачення, обґрунтовано не дає підстав застосуванню до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували. Захисник зазначив, що клопотання прокурора є невмотивованим, без обґрунтування ризиків, які дають підстави для застосування обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив урахувати, що обвинувачена перебуває в ув`язнені з малолітньою дитиною, чим порушені права дитини, оскільки там немає належних умов для утримання малолітніх. Крім того вказав, що 20.02.2024 дитині виповнюється 3 роки і її можуть відібрати у матері, передавши під опіку чужим людям, що не сприятиме її гармонійному розвитку.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, просила обрати їй запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та триманням під вартою. В обґрунтування якого вказала, щообвинувачення навмисно затягує розгляд справи, оскільки не в змозі довести вину останньої в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 307 КК України. При обранні їй запобіжного заходу судом не враховано, що Метревелі постійно проживала в будинку в м. Лубни з малолітньою дитиною, має міцні соціальні зв`язки з рідними, і будь яких підстав ухилятись від слідства і суду не має, крім припущення прокурора. Головне те, що Метревелі знаходиться під вартою зі своєю малолітньою дитиною, чим порушуються вимоги Закону України «Про охорону дитинства», де держава Україна визначає охорону дитинства в країні, як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Тим самим, суд задовольняючи клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою порушує закони України та міжнародні Конвенції, які були ратифіковані Україною.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання своєї підзахисної.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримали її клопотання про зміну запобіжного заходу.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу як такого, що є необґрунтованим. Зазначив, що наразі лише стороною захисту затягується судовий розгляд шляхом подання численних клопотань, зміною захисника. Сторона обвинувачення всі свої докази суду подала. Крім того вказав на неналежне виконання обвинуваченою материнських обов`язків, у зв`язку з чим наявність у неї малолітньої дитини не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , вивчивши матеріали провадження у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 15.12.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.02.2024 включно. Судове слідство у справі триває.

Відповідно до ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень судом перевірялася під час обрання запобіжного заходу. При розгляді вище вказаних клопотань суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане є недопустимим на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Суд лише визначає на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд дійшов висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування тощо). Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Суд погоджується з доводами прокурора, що переховуватися від суду обвинуваченого може спонукати тяжкість можливого покарання.

Крім того, обвинувачений Мосешвілі є громадянином іншої держави, на території України проживає без законних підстав, що посилює ризики втечі та переховування від суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів проти власності. Тому залишається ризик продовження обвинуваченим злочинної діяльності.

Актуальними також наразі залишаються ризики незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, враховуючи стадію судового провадження, коли докази сторони захисту в повному обсязі не досліджені, допитані не всі свідки, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинувачених впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Свідки зі сторони обвинувачення вже допитані, однак за клопотанням сторони захисту, яке задоволено судом, викликано для допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були понятими при проведенні слідчих дій у цьому кримінальному провадженні. При цьому допит указаних свідків вже двічі був відкладений за клопотанням сторони захисту.

Доведені ризики виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, їм не можливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами, тому суд вважає що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Суд переконаний, що тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Звернення про взяття обвинуваченого на поруки або внесення за нього застави до суду не надходили. Обвинувачений є громадянином іншої держави, проживає без законних підстав на території України та не має постійного місця проживання. Тому підстав для застосування до нього такого запобіжного заходу як домашній арешт суд не вбачає. При цьому доводи, на які посилається захист, не дають суду підстав для зміни раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу. Стороною обвинувачення подані всі докази, а на тривалість строків розгляду справи також впливає і неналежна процесуальна поведінка обвинувачених та позиція сторони захисту, яка не може обрати узгоджену лінію захисту, систематично просять відкласти судові засідання для узгодження своєї позиції та підготовку нових клопотань.

Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_5 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 та клопотання обвинуваченої про зміну їй запобіжного заходу суд зазначає наступне.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 18.12.2023 до обвинуваченої ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15.02.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення особи може бути обумовлене гарантіями явки в судове засідання, а тому суд при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на менш суворий повинен обов`язково розглянути питання, чи можуть гарантії явки обвинуваченого в судове засідання забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд враховує, що на час розгляду клопотання про застосування обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу, існували підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останньої.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 29.07.2021. На цей час розгляд справи не закінчено, обвинуваченій залучено нового захисника, який просив відкласти судовий розгляд для ознайомлення його з матеріалами справи. Хоча за цей час ризики не зменшилися, також не було встановлено інших обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої. З 2022 року разом з нею в місцях попереднього ув`язнення за клопотанням ОСОБА_4 утримується її малолітня донька ОСОБА_12 , якій 20.02.2024 виповнюється 3 роки. Приписи закону визначають строк перебування дитини разом з матір`ю в установі виконання покарання до досягнення трирічного віку.

Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таким чином, розлучення малолітньої дитини обвинуваченої з матір`ю не сприятиме якнайкращим інтересам малолітньої дитини, а подальше перебування дитини в умовах СІЗО не сприятиме її гармонійному та повноцінному розвитку.

Суд звертає увагу на те, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, а тому станом на зараз, з урахуванням тривалості тримання під вартою, відсутності нових обставин, які виправдовують подальше тримання, а також наявності у обвинуваченої малолітньої дитини, цей захід не є пропорційним і ОСОБА_4 необхідно звільнити з-під варти.

Разом з тим, суд вважає, що оскільки ризики не зменшилися, стосовно ОСОБА_4 необхідно встановити інший запобіжний захід на час судового розгляду, який дозволить забезпечити виконання нею своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої не доведена.

Наявність вказаних вище ризиків стосовно обвинуваченої, дій до яких вона може вдатись, тяжкість покарання, що їй загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким, аніж особисте зобов`язання. Суду не відомо про наявність будь-яких осіб, що висловили згоду стати поручителями, тому цей запобіжний захід також не застосовується.

Суд приходить до висновку, що оскільки обвинувачена має зареєстроване місце проживання у своєї колишньої свекрухи за адресою: АДРЕСА_2 , з якою проживають її неповнолітні діти, де може проживати обвинувачена, дають підстави вважати, що до неї має бути застосовано нічний домашній арешт, з накладенням додаткових обов`язків, відповідно до статті 194 КПК України. Це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Суд вбачає доцільним покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, суд вважає доведеною наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так як існують ризики, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. Суд зазначає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, а тому такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час розгляду справи в суді.

Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до положень ст.ст. 22, 26 КПК України вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 181, 183, 193,196,199, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченій у період часу з 22 год. до 06 год. наступного дня залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , звільнивши її з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до суду;

- не залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду у період часу з 22 год. до 06 год. наступного дня;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії ухвали суду до 07.04.2024 включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області.

Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області негайно поставити ОСОБА_4 на облік.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу поліції, з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відноснообвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м. Тбілісі, Грузія, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого не працюючого, раніше судимого, на строк шістдесят днів в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 08.02.2024, і діє до 07.04.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в цей же строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1