Справа № 339/120/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000227 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має вищу освіту, працюючого викладачем-інструктором ТОВ «Автостатус Плюс», раніше несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а також умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Так, 04.11.2022 о 08:00 год. інспектори сектору реагування патрульної поліції відділення поліції м. Долина ОСОБА_4 та ОСОБА_7 згідно розстановки сил та засобів даного відділення поліції в однострої працівників поліції заступили на добове чергування до 08:00 год. 05.11.2022 з використанням службового автомобіля Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_1 , з розпізнавальними знаками Національної поліції України.

Під час несення служби, перебуваючи на маршруті патрулювання відповідно до розстановки сил та засобів відділення поліції, затвердженого начальником відділення поліції м. Долина, 04.11.2022 приблизно в 23:45 год. інспектори сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , знаходячись на вул. 24 Серпня у м. Болехів Калуського району, за порушення комендантської години, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», почали переслідування водія транспортного засобу BMW 520D, номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився біля в`їзду на територію господарства № 45А по вул. 24 Серпня у м. Болехові Калуського району, вийшов з салону транспортного засобу та зайшов на територію вказаного господарства.

У цей час інспектори сектору реагування патрульної поліції м. Долина ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вийшли зі службового автомобіля з метою встановлення особи водія та законності його перебування на вулиці у комендантську годину. Встановивши особу водія, яким був ОСОБА_8 , у того було помічено ознаки алкогольного сп`яніння, що давало підстави інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції м. Долина ОСОБА_4 скласти протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу відносно ОСОБА_8 приблизно о 00:40 год. 05.11.2022 його батько, ОСОБА_5 , вийшов з території власного господарства, біля в`їзду на яку знаходився залишений сином автомобіль, і, достовірно знаючи та візуально усвідомлюючи, що ОСОБА_4 є працівником поліції, оскільки останній був одягнений в однострій поліцейських, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто, є працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, розуміючи протиправність своїх дій, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику правоохоронного органу, протидіючи його законній вимозі щодо припинення незаконних дій, які полягали у запобіганню тимчасового затримання транспортного засобу, забороні керування транспортним засобом та перешкоджанні складанню відносно його сина ОСОБА_8 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, сів за кермо автомобіля BMW 520D, номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.07.2021 належить ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед автомобілем перебуває працівник Національної поліції, діючи умисно, почав рух переднім ходом в напрямку працівника поліції ОСОБА_4 , в результаті чого умисно здійснив на нього наїзд, вдаривши його бампером транспортного засобу в ділянку лівої гомілки, тим самим спричинив останньому синець з травматичним набряком м`яких тканин, що згідно висновку судово-медичного експерта від 13.01.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень. У результаті отриманого тілесного ушкодження, уникаючи повторного можливого наїзду потерпілий ОСОБА_4 покинув траєкторію руху автомобіля, після чого ОСОБА_5 заїхав транспортним засобом на територію власного господарства.

26 січня 2024 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України; обвинувачений ОСОБА_9 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення зач. 2 ст. 342 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 роки; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки. Також сторони узгоджують та згодні застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, строк якого визначається судом.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, відтак, не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , просив призначити покарання з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим, оскільки угода була укладена ним добровільно, без будь-якого примусу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив, що вчинив їх при обставинах, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати, а також затвердити угоду про примирення між ним та потерпілим та призначити йому покарання, яке визначене в угоді. Додатково вказав, що наслідки укладення та затвердження угоди, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього, йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 теж просив суд затвердити угоду про примирення, укладену з потерпілим, та призначити його підзахисному узгоджене покарання.

Заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним і відповідає суспільним інтересам, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, укладеної з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, передбачені ч. 2 ст. 342 КК України та ч. 2 ст. 345 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 і узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Зокрема, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце роботи, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутності обставин, які б обтяжували покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме у вигляді обмеження волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 остаточно слід призначити покарання у вигляді обмеження волі.

З врахуванням особи винного, конкретних обставин справи, відсутності тяжких наслідків внаслідок кримінальних правопорушень, відсутності матеріальної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, та відсутності будь-яких претензій з боку потерпілого, беручи до уваги висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як середній, а тому останній може виправитись без ізоляції від суспільства, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідатиме також принципу співмірності конкретних злочинних діянь, вчинених ним, з покаранням, призначеному останньому.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Арешт, накладений на майно - скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 369, 374, 471, 473, 474-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 26 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000227 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 342 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 345 КК України - 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн. 80 коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2022 в справі № 343/1986/22 (номер провадження 1-кс/0343/366/22) на автомобіль марки BMW 520D, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речовий доказ брюки чорного кольору - повернути законному власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Болехівський міський суд Івано-Франківської області, лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1