УХВАЛА

10.01.2024 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001340 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2023, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки перебіг строків закінчується, а ризики, які було встановлено при обранні даного запобіжного заходу з переліку передбаченого ст. 177 КПК України не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , заперечували проти клопотання прокурора. Захисник просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити розмір застави із 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 20.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень у тому числі і проти власності, за ч.4 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

На переконання суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Для відмови в звільненні обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих і свідків, які ще не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує ту обставину, що будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування ОСОБА_3 в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

У зв`язку із вищенаведеним, та з урахуванням того, що ризики встановлені під час обрання ОСОБА_3 , запобіжного заходу не змінилися, і з огляду на те, що до закінчення строку дії запобіжного заходу здійснити розгляд кримінального провадження неможливо, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, на переконання суду, на даний час відсутні підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки він обирався не тільки з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, але й особи обвинуваченого, який вчинив кримінальні правопорушення, в даному провадженні, у період визначеного іспитового строку. Та певні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - не відпали і продовжують існувати і на теперішній час.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 діб, тобто до 09 березня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 177 600.00 грн.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_3 будуть покладені наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим по справі;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу та зменшення раніше визначеного розміру застави - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, підлягає обов`язковому виконанню та окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_1