Справа № 487/3894/22
Провадження № 1-кп/487/479/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001391 від 01.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`янівка Арбузинського району Миколаївської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, працював не офіційно вантажником на ринку, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий: - 28.07.2014 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; - 06.03.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 21.03.2019 р. звільнений умовно-достроково на 9 місяців 10 днів; - вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2022, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.04.2023 за ч.4 ст. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

29.09.2022 в період часу з 11:11 год. по 11:16 год. ОСОБА_3 , будучи обізнаним про введення в Україні воєнного стану, перебуваючи у торгівельній залі магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 42, діючи умисно, повторно, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зі стелажів викрав набір головок торцевих з тріскачкою у чорно-жовтому упакуванні вартістю 199 грн., та машинку тример для підстригання волосся вартістю 169 грн., сховавши вказані товари до внутрішньої кишені своєї куртки, та направився в напрямку торгівельних кас, де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для персоналу магазину та оточуючих, пройшов повз торгівельні каси не оплативши за товар. Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на суму 368 грн.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні якого визнається винним.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що йому відомо про ведення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, який діє до теперішнього часу. Дійсно 29.09.2022 близько 11-10 год. він зайшов до магазину «Аврора», який розташований неподалік Центрального ринку по вул. 8 Березня в м. Миколаєві. Знаходячись у магазині, він зі стелажів взяв набір головок торцевих з тріскачкою та машинку тример для підстригання волосся, які сховав в середину своєї куртки. Після чого, пройшов повз каси не сплативши за товар та вийшов з магазину. В подальшому викрадений товар продав на Центральному ринку незнайомій особі. Вартість викраденого товару не оспорює, оскільки саме така ціна була зазначена на ці товари у магазині. В скоєному щиро кається.

Крім пояснень обвинувачено, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вище викладених обставин, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.09.2022, відповідно до якого ОСОБА_6 просить вжити заходів до невстановленої особи, яка 29.09.2022 приблизно о 11-00 год., таємно, шляхом вільного доступу з приміщення магазину «Аврора», розташованого по вул. 8 Березня, 42 в м. Миколаєві викрала продовольчі товари;

-Протоколом огляду місця події від 30.09.2022 з таблицею зображень, яким зафіксовано проведення огляду приміщення торгівельної зали магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 42;

- Актом №1289 інвентаризації станом на 29.09.2022 на магазині ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АДРЕСА_3 , яким підтверджено нестачу товару - машинка тример для підстригання волосся та набір головок торцевих з тріскачкою та їх вартість;

-Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 18.10.2022, яким зафіксовано проведення зняття копії з показань технічних приладів та технічних засобів камер відеоспостереження, розміщених у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 42, за 29.09.2022 та вилучення оптичного диску марки «Verbatim»;

-Протоколом огляду документів від 18.10.2022, яким зафіксовано проведення огляду CD-R диску марки «Verbatim» з відеозаписом з камер відеоспостереження розміщених у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , за 29.09.2022, яким підтверджено факт вчинення крадіжки ОСОБА_3 29.09.2022.

Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з дослідженими судом письмовими доказами є достатніми на підтвердження встановлених судом фактичних обставин та доведення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.

При обранні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, враховує обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до затримання працював не офіційно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

При цьому, суд не погоджується з доводами прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_3 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70 КК України, виходячи з наступного

Так, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.04.2023 скасовано вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2022 в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, ухвалено в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.4 ст. 185 КК України із призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі, строк відбування покарання рахувати з 11.04.2023, в іншій частині вирок залишено без змін.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 зроблено наступні висновки щодо застосування норм права: «При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вироку в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.»

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визначається винним даним вироком, було вчинено після постановлення вироку Ленінським районним судом м. Миколаєва від 15.09.2022, який скасовано вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.04.2023 лише з підстав неправильного застосування звільнення від відбування покарання, та за яким ОСОБА_3 має невідбуте покарання, то відповідно до положень ст.. 71 КК України, суд до призначеного покарання за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вказаним вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2022, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.04.2023 в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дати набрання вироком законної сили.

Речовий доказ оптичний диск марки «Verbatim» - зберігати в матеріалах даної судової справи.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1