Справа № 126/1670/23
Провадження №11-сс/801/642/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2023 за № 0000350,

якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 07.12.2023 включно, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Арсеньєв Приморського краю, Росія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий ОСОБА_9 звернувся в суд із клопотанням в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.12.2023.

Своє клопотання мотивує тим, що 10.07.2023 до чергової частини відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт оперуповноваженого СКП ВП № 1 Гайсинського РУП майора поліції ОСОБА_10 про те, що житель одного із населених пунктів Гайсинського району Вінницької області гр. ОСОБА_11 готується до незаконного збуту вогнепальної зброї та бойових припасів.

10.07.2023 за вказаним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний солдат ОСОБА_7 .

Так, у невстановлені в ході проведення досудового розслідування час, день та місці, але не раніше 04 березня 2022 року, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду радіотелефоніста розвідувального відділення взводу спостереження розвідувальної роти, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, придбав у невстановлений в ході проведення досудового розслідування спосіб бойові припаси, а саме тринадцять 40-мм пострілів, з яких три «RLV-HEF» типу ВОГ-25 промислового виготовлення військового призначення та десять «RLV-HEFJ» типу ВОГ-25 П промислового виготовлення військового призначення, а також 295 автоматних патрони до стрілецької нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45*39 мм та 1 патрон самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС) калібру 7,62*39 мм.

Придбавши вказані 40-мм постріли та патрони солдат ОСОБА_7 перевіз їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжив їх там зберігати.

Надалі, 15.07.2023 близько 20 год. у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, в житловому будинку за місцем свого проживання, в ході проведення оперативної закупки, попередньо домовившись з закупником зі зміненими даними ОСОБА_12 про продаж останньому боєприпасів, отримав у закупника гроші у сумі 1800 грн., за які в подальшому згідно досягнутої домовленості збув ОСОБА_12 два 40-мм постріли «RLV-HEF» типу ВОГ-25 промислового виготовлення військового призначення по 300 грн. за один, два 40-мм постріли «RLV-HEFJ» типу ВОГ-25 П промислового виготовлення військового призначення по 300 грн. за один, а також 292 автоматних патрони до стрілецької нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45*39 мм та 1 патрон самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС) калібру 7,62*39 мм на загальну суму 600 грн.

Окрім того, 07.09.2023 близько 12 год. 20 хв. у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, в житловому будинку за місцем свого проживання, в ході проведення оперативної закупівлі, попередньо домовившись з закупником зі зміненими даними ОСОБА_12 про продаж останньому боєприпасів, отримав у закупника гроші у сумі 1500 грн., за які в подальшому згідно досягнутої домовленості збув ОСОБА_12 один 40-мм постріл «RLV-HEF» типу ВОГ-25 промислового виготовлення військового призначення за 300 грн. та чотири 40-мм постріли «RLV-HEFJ» типу ВОГ-25 П промислового виготовлення військового призначення по 300 грн. за один.

Інші чотири 40-мм постріли «RLV-HEFJ» типу ВОГ-25 П промислового виготовлення військового призначення та три патрони калібру 5,45 мм солдат ОСОБА_7 продовжив зберігати у житловому будинку за місцем свого проживання, а саме 40-мм постріли у одній з кімнат в дивані, а патрони у спальній кімнаті в шафі, до тих пір поки їх 07.09.2023 не було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході обшуку.

Після чого, 07.09.2023 о 12 год. 36 хв. солдат ОСОБА_7 був затриманий працівниками відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області в порядку ст. 208 КПК України.

07.09.2023 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, солдату ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Арсеньєв Приморського краю, Росія, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , громадянину України, українцю, згідно ст. 89 КК України раніше судимому - повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколами допиту свідка ОСОБА_12 , який розповів про обставини купівлі в ОСОБА_7 бойових припасів;

протоколами огляду грошових коштів, які використовувалися для проведення оперативної закупки;

протоколами огляду покупця ОСОБА_12 , який був залучений для проведення оперативної закупки;

протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15.07.2023;

протоколами оглядів речей наданих для огляду ОСОБА_12 ;

протоколом проведення обшуку від 07.09.2023 в домоволодінні ОСОБА_7 ;

іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що солдат ОСОБА_7 , згідно наявної інформації є особою, що з 22.03.2023 самовільно залишила військову частину та до цього часу перебував у розшуку. Також місце проживання його зареєстроване в м. Одеса. Таким чином, ОСОБА_7 може вживати заходів щодо втечі та зміни місця проживання з метою переховування від органів досудового розслідування та суду для уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідка, у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що у вказаному кримінальному провадженні є свідок ОСОБА_12 , якого ОСОБА_7 неодноразово бачив та спілкувався з ним, а тому ОСОБА_7 може вживати заходів, щодо пошуку вказаного свідка та незаконного впливу на нього, з метою зміни показів свідка ОСОБА_12 для уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за короткий проміжок часу вчинив нові злочини, а саме два збути боєприпасів, а також наявна інформація про те, що відносно останнього проводиться досудове розслідування ТУ ДБР, розташованим у м. Хмельницькому у кримінальному провадженні № 00000141 від 12.09.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу прошу врахувати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі строком до 7 років, вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє йому обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та може призвести до затягування строку проведення досудового розслідування, що буде суперечити загальним засадам кримінального провадження, а саме ст. 28 КПК України, оскільки:

особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

особиста порука, оскільки у ОСОБА_7 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

застава, оскільки у ОСОБА_7 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти;

домашній арешт, так як вказаний запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам, оскільки за місцем проживання у ОСОБА_7 відсутні сталі соціальні зв`язки.

Ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду від 08.09.2023 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, який закінчується 05.11.2023.

Однак закінчити досудове розслідування у двомісячний термін, який закінчується 07.11.2023 не можливо, оскільки для завершення досудового розслідування, всебічного повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідно виконати наступне: здійснити заходи, щодо розтаємнення матеріалів проведених негласних слідчих розшукових дій; у порядку ст. 290 КПК України надати підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику доступ до матеріалів досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, провести інші слідчі дії, необхідність у яких може виникнути.

31.10.2023 постановою керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000350 від 10.07.2023 до трьох місяців, тобто до 07.12.2023.

Разом з тим, заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_7 не перестали існувати та не зменшилися, а відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Тому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_9 підтримав клопотання з вище наведених підстав.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_14 підтримав клопотання, просив його задовольнити, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків та просив зменшити розмір застави визначений при обранні запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Арсеньєв Приморського краю, Росія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та жителю АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.12.2023, включно.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про зменшення розміру застави визначеної ухвалою слідчого судді від 08.09.2023, відмовлено за безпідставністю.

При прийнятті вказаного судового рішення слідчим суддею було прийнято до уваги характеризуючі дані ОСОБА_7 , його соціальне становище, сімейний стан. Встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, так як слідству необхідно провести зазначені в клопотанні процесуальні та слідчі дії.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність. Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання сторони кримінального провадження на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлено, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею були враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Також слідчий суддя вважав можливим залишити стосовно підозрюваного ОСОБА_7 заставу у виді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки в судовому засіданні підозрюваний не навів нових обставин, які б давали підстави для зменшення розміру застави, визначеної раніше у сумі 214 720 грн., яка є достатньою, щоб бути альтернативою обраному запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 року з тих підстав, що строк апеляційного оскарження ним було пропущено з поважних причин. Вказав, що копію оскаржуваного судового рішення він отримав 08.11.2023 року, лише після звернення з клопотанням до суду, що підтверджується відповідним супровідним листом Бершадського районного суду.

Також в апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 року та заміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення слідчого суді не містить належних і достатніх мотивів для його прийняття, ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Зокрема не відповідає дійсності те, що у ОСОБА_7 відсутнє місце роботи та необхідні кошти, так як останній є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , обіймає посаду радіотелефоніста розвідувального відділення взводу спостереження розвідувальної роти. За час служби був нагороджений «орденом Богдана Хмельницького » та почесною відзнакою «За мужність і відвагу в бою». Має постійне місце проживання з батьком ОСОБА_16 1956 р.н. за зазначеною в апеляційній скарзі адресою, у якого наявні проблеми зі здоров`ям, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Також сторона захисту вважає про відсутність наведених слідчим ризиків визначених ст.177 КПК України, оскільки прокурором протилежного вказане не доведено, а ОСОБА_7 спроб переховування не вчиняв, незаконного впливу на свідка не здійснював та не зможе здійснити, оскільки свідок виступає із зміненими даними, що є гарантією його захисту слідством, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. він не зможе, так як всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Разом з тим, не має доказу протилежного, що підозрюваний має намір вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

За таких обставин захисник вважає, що цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_7 має змогу запобігти усім ризикам наведеним слідством, так як тримання під вартою є занадто суворим, інкримінований йому злочин не є насильницьким, ОСОБА_7 є молодим військовослужбовцем та раніше дотримувався процесуальних обов`язків.

Разом з тим, сторона захисту вважає визначений розмір застави у 214 720 грн. при інкримінуванні ОСОБА_7 злочину, зберігання бойових припасів оціненої в 1800 грн. занадто високим та немотивованим.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 та апеляційну скаргу підтримали та наполягали на їх задоволенні, просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення клопотання про поновлення строку стороні захисту на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді у вказаному провадженні від 02.11.2023. Апеляційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Мотиви і висновки суду.

Заслухавши доповідача, виступи сторони захисту та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання захисника, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає до задоволення.

Так, відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Зі змісту ч.1 ст.117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Вказане узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Встановлено, що 10.11.2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 з клопотанням про поновлення строку та об`єктивними даними, які свідчать про наявність поважних причин для поновлення йому строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали.

Також суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Статтею 199 КПК регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, яка покладає на слідчого, прокурора наступні обов`язки:

- скласти клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог, зазначених у ст. 184 КПК. Крім того, викласти в ньому обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому подання клопотання про продовження строків тримання під вартою є правом слідчого, прокурора, а не їх обов`язком ( ч.3 ст. 199 КПК);

- подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду (ч. 2 ст. 199);

- подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положенням ч.3 ст.197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовженим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

Своїми діями підозрюваний ОСОБА_7 показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану переслідуючи корисливу мету легкої наживи та незаконного збагачення, проявив самовпевненість у безкарності за свої вчинки.

Відповідно до вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, останній під час проходження військової служби повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисника про відсутність продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги те, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів також не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо скасування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а тому з урахуванням тяжкості кримінального покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним колегія суддів вважає, що рішення слідчого суді щодо продовження строку запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування є законним та обґрунтованим, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, рішення суду про продовження строку тримання під вартою цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

На переконання колегії суддів, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний маючи схильність до вчинення злочинів, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування/та або суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить наявність відносно останнього кримінального провадження №00000141 від 12.09.2023 за ч.5 ст.407 КК України, по якому ТУ ДБР розташованим у місті Хмельницькому проводиться досудове розслідування та в межах якого ОСОБА_7 перебував у розшуку, а також враховуючи відсутність достатніх соціально-стримуючих зв`язків, що в свою чергу може призвести до порушення строків досудового розслідування та до неналежного дотримання останнім його процесуальних прав та обов`язків.

В ході апеляційного розгляду знайшли своє відображення доводи захисника про наявність у підозрюваного батька ОСОБА_16 , 1956 р.н., який має ряд захворювань, що підтверджується копією наданої медичної довідки, наявність місця проживання на території Вінницької області, однак на даному етапі вони не є безумовними підставами ні для скасування, ні для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Також згода захисника та самого підозрюваного на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

Окрім того, встановлені в ході апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Окрім того, такі дані в судове засідання апеляційного суду надані не були.

При цьому апеляційний звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вказаний запобіжний захід немає карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, для того щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Також колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу ОСОБА_7 , характером кримінального правопорушення в якому він підозрюється, додатково свідчить про правильність висновків слідчого суді суду першої інстанції, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за останнім правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, є ускладненим.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання щодо продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, необхідність проведення слідчих (розшукових) заходів спрямованих на виявлення та фіксацію доказів, що можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Також відмовляючи в задоволенні клопотання підозрюваного щодо зменшення розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до правильного висновку що застава у визначеному ухвалою слідчого судді від 08.09.2023 розміру застави, є достатнім щоб забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього законом обов`язків.

Інші доводи апеляційної скарги захисника викладені в ній висновків слідчого суді суду першої інстанції не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.117, 336, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 07.12.2023 року включно, відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4