Справа № 304/1076/14-к
Номер провадження 1-кп/298/1/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0000149 від 16 березня 2014 року,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Кольчино Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, судимого,

- вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2009 року за ч.1 ст.186, ч.1 ст.315 КК України, на підставі ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 8 лютого 2010 року за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі (на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 5 листопада 2013 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 5 місяців і 9 днів);

- вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2016 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.70, ст.71 КК України на 3 роки і 1 місяць позбавлення волі,

- вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2022 року за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16 березня 2014 року близько 12.30 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення, при чому маючи на меті спричинити шкоду власнику, таємно, шляхом віджиму вхідних дверей будинку проник всередину приміщення, де з спальної кімнати викрав мобільний телефон марки «Nokia 7230С», вартість якого становить 253.06 грн., та фотоапарат марки «Panasonic DMC-S1», вартість якого становить 500 грн., в якому знаходилася флеш карта ємкістю 4 Гб, вартість якої становить 75 грн., внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 828.06 грн., що підтверджується висновком експерта №23/269 від 28.05.2014 року.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з"явився, останній впродовж перебування кримінального провадження на розгляді в суді в судові засідання жодного разу не з`явився. У матеріалах справи наявні письмові заяви потерпілого ОСОБА_6 від 03.03.2015 року та від 21.08.2023 року, в яких він просить розгляд кримінального провадження №0000149 від 16 березня 2014 року розглядати за його відсутності, претензій морального та матеріального характеру не має, цивільний позов не заявляє, міру покарання залишає на розсуд суду.

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.3 ст.185 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно 16 березня 2014 року близько 12.30 год. вчинив крадіжку телефону марки «Nokia» та фотоапарат марки «Panasonic», проникнувши в будинок АДРЕСА_2 .Поляна. Ствердив, що відшкодував потерпілому всі спричинені збитки, шкодує, що вчинив дане кримінальне прапвопорушення, зробив висновки з своїх дій, розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також щодо судових витрат, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та щодо судових витрат, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття, які виразились в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину, дав суду визнавальні показання, повідомив у відповідній послідовності обставини вчинених ним дій, усвідомив протиправність своєї поведінки, висловив сором за скоєне, попросив вибачення за вчинене.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, те, що останній є неодруженим, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках, непрацевлаштований, однак є працездатним, має місце реєстрації та постійного проживання, характеризується посередньо за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжує.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.185 КК України, наближене до мінімальної межі.

Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки буде відповідати меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Незважаючи на те, що згідно вимоги про судимість, а також копій наявних в матеріалах провадження вироків суду, обвинувачений ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, але призначене йому покарання відбув, суд вважає, що призначення йому в даному випадку реального покарання не буде відповідати характеру вчиненого ним злочину, обставинам вчинення такого, який не потягнув за собою тяжких наслідків, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, а сам обвинувачений розкаявся в своїх протиправних діях. За таких обставин досягнення цілей покарання - виправлення та перевиховання, можливе без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Врахувавши означені вище обставини, з огляду також на те, що обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, надавав суду послідовні показання, якими викривав свої дії, позицію потерпілого, яку останній висловив у поданих суду заявах, в яких зазначив про відсутність у нього претензій до обвинуваченого, суд прийшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах, передбачених санкцією ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк на строк три роки та відповідно до ч.1 ст.75 КК України, доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного покарання з випробувальним строком на 1 рік з покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речових доказів нема.

У порядку ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта (за проведення товарознавчої експертизи №23/269 від 28.05.2014) у розмірі 245,70 грн. (двісті сорок п`ять гривень 70 копійок) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обирався ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 2 липня 2014 року у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 23 січня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 245,70 грн. (двісті сорок п`ять гривень 70 копійок).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1