КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5206/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

27 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року,-

за участю

прокурорів ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 06.11.2023 року включно.

Визначено строк дії ухвали - до 06.11.2023.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений зможе здійснити дії, передбачені часиною першою цієї статті, тобто переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, суд першої інстанції враховує тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим від 5 років позбавлення волі, відсутність даних про наявність у обвинуваченого законних засобів до існування. А також те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий і судимості не погашені в установленому законом порядку.

Так, 08.12.2022 ОСОБА_7 був засуджений вироком Святошинського районного суду м.Києва за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік і вказане покарання останнім не відбуте.

Крім того, щодо ОСОБА_7 на розгляді в Бучанському районному суді Київської області перебуває два кримінальних провадження по обвинуваченню останнього за ст.185 ч. 4 КК України. А також, 30.05.2023 ОСОБА_7 повідомлено підозру за ч.4 ст. 185 КК України Святошинським управлінням поліції ГУ НП у м Києві .

Враховуючи наведені ризики, а також відсутність даних про стримуючі фактори для обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов висновку, що це не дозволяє обрати інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2023 просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поновивши строк на апеляційне оскарження та

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, на відсутність наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, на відсутність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених кримінально процесуальним законодавством, а також на відсутність належного обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_7 категорично заперечує вчинення ним заволодіння чужим майном, яке, окрім того, не було вилучено ані у самого обвинуваченого, ані в будь кого з його оточення, а в основу підозри покладено голослівні покази свідків, які начебто бачили ОСОБА_7 в приміщенні автозаправочного комплексу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2023 та застосувати більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, на відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт зазначає, що він має сім`ю, на утриманні в нього неповнолітня дитина. Має реєстрацію та постійне місце проживання в місті Києві. З`являвся на перші вимоги слідчого та самостійно з`явився на санкцію про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як слідує з клопотання захисника, то 08.09.2023 в судовому засіданні суду першої інстанції було оголошено резолютивну частину ухвали Солом`янського районного суду м. Києва, разом з тим, повний текст ухвали оголошений 11.09.2023 без виклику обвинуваченого та захисника, у зв`язку з чим захисником пропущено один день апеляційного оскарження, тому враховуючи дані обставини, колегія суддів визнає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження та вважає за необхідне поновити захиснику строк апеляційного оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року.

По суті апеляційної скарги слід зазначити наступне. Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001424, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 06.11.2023 року включно.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

При розгляді питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як правильно встановив суд першої інстанції, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий і судимості в установленому законом порядку не погашені, до того ж не відбув покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2022 за ч.1 ст. 309 КК України, обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, які перебувають на розгляді в Бучанському районному суді Київської області і 30.05.2023, йому було повідомлено підозру за ч.4 ст. 185 КК України Святошинським управлінням поліції ГУ НП у м Києві, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше його тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи обвинуваченого про те, що у нього наявне місце реєстрації та проживання в місті Києві, а також сім`я та на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, з урахуванням усіх даних щодо особи обвинуваченого, на даному етапі провадження не буде достатніми стримуючими факторами для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. До того ж, як встановлено судом першої інстанції, даних про те, що у обвинуваченого наявні законні способи існування відсутні, що ставить під сумнів можливість обвинуваченого взагалі утримувати дитину.

Посилання обвинуваченого на те, що він за першої вимоги з`являвся до слідчого і суду, жодним чином не може свідчити проте, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі доведеності його вини, з метою уникнення кримінальної відповідальності, не зможе здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_7 впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, на даному етапі провадження, яке наразі триває, докази сторони обвинувачення досліджуються, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів.

Посилання захисника на фактичні обставини кримінального провадження, показання свідків та самого обвинуваченого, колегія суддів до уваги не бере, оскільки це є предметом судового розгляду суду першої інстанції та наступної їх оцінки, тоді як під час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні під вартою. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянтів про те, що прокурором не доведено існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Будь - яких істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, як про це просять апелянти, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року.

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 06.11.2023 включно - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_4