Справа №721/692/23
Провадження 1-КП/721/68/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області, у складі головуючої судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила кримінальне провадження, внесене 17.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Селятин, Путильського району, Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньо освітою, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

В кінці квітня 2023 року ОСОБА_3 перебуваючи у особистих справах в лісових угіддях в урочищі «Готар» неподалік від с. Галицівка Вижницького району, Чернівецької області, знайшов під корінням дерева у згортку поліетиленового пакета осколкову гранату Ф-1 без запалу та запал УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат Ф-1 та РГ-42. У подальшому, вирішивши забрати собі знайдені речі, переніс осколкову гранату Ф-1 без запалу та запал УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат Ф-1 та РГ-42 до належного йому житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , де і зберігав у облаштованому ним місці (сховищі) до 17.05.2023.

17.05.2023року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено осколкову гранату Ф-1 без запалу та запал УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат Ф-1 та РГ-42, які є частинами одного пристрою - ручної осколкової гранати, тобто поєднуються конструктивно між собою утворюючи при цьому одну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до бойових припасів, вибухових пристроїв промислового виготовлення та придатна для здійснення вибуху.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтвердив та пояснив, що у квітні 2023 року в урочищі «Готар» с. Галицівка у лісі під корінням дерева знайшов згорток поліетиленового пакета, у якому була осколкова граната та запал до неї, забрав до себе додому, де і зберігав. В подальшому вказане було вилучене під час обшуку. Вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, засудив свою поведінку, зобов`язався у майбутнього не вчиняти подібного.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, просив визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України , а саме носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, його вид та суспільну небезпечність.

Також суд враховує як обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі строком три роки, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи загальною сумою 4302,70 грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази, відповідно до ст. 100 КПК України, знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати за проведення експертизи КСЕ-19/126-23/4354 від 15.06.2023 року у розмірі 4302 (чотири тисячі триста дві) грн. 70 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: осколкову гранату Ф-1 без запалу та запал УЗРГМ-2 до ручної осколкової гранати Ф-1 та РГ-42, упаковані в сейф пакет МВС Експертна служба № 0093893, що зберігаються в кімнаті зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів у ВП №1 (смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_5