Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6107/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000141 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , як процесуальний керівник у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на автомобіль марки Hyundai H-1 (2015 року випуску), № кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ), із забороною розпоряджатися та використовувати майно до постановлення у кримінальному провадженні №0000141 від 26.04.2022 року кінцевого рішення, при цьому заборонити Головному сервісному центру МВС України та регіональним сервісним центрам здійснювати перереєстрацію вказаного транспортного засобу, а також заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вищезазначеного майна.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що слідчим відділом Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні №0000141 від 26.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 4 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи суб`єктів господарської діяльності, вступивши у змову з службовими особами Міністерства енергетики України, протягом 2014 2017 років організували протиправний механізм поставки вугілля на підконтрольні Україні ТЕС/ТЕЦ з території т.зв. «ДНР».

За наявними даними, службові особи ТОВ «Мегапром» (), ТОВ «ВП «Ремавтоматика» (), ТОВ «Ремавтоматика» (), ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» (), ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» (), ТОВ «Компані «Менеджмент» (), ТОВ «Шахта «Донбас» (), ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська» (), ТОВ «Електроенержі» () та ТОВ «Евро - Тест» (32524702) за сприяння службових осіб Міністерства енергетики України, залучили до протиправної схеми службових осіб ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» (), за допомогою яких здійснювали незаконні поставки вугілля з непідконтрольної території Донецької області (шахти Комунарська та Поченкова) на адреси ПАТ «Центренерго», Авдіївського КХЗ, Пролетарського ЦЗФ, Трипільської ТЕС, Зміївської ТЕС, Слав`янської ТЕС, Чумаківської ЦЗФ, Старобишевської ТЕС, Колосниківської ЦЗФ, Дзержинської ЦЗФ, Ясиновського КХЗ тощо.

Встановлено, що за лобіювання посадових осіб Міністерства енергетики України, службові особи комерційних структур ТОВ «Мегапром», ТОВ «ВП «Ремавтоматика», ТОВ «Ремавтоматика», ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка», ТОВ «Компані «Менеджмент», ТОВ «Шахта «Донбас», ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська», ТОВ «Електроенержі» та ТОВ «Евро - Тест» взяли під особистий контроль фінансово господарську та промислову діяльність ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

У ході досудового розслідування, встановлено, що службові особи ТОВ «Мегапром», ТОВ «ВП «Ремавтоматика», ТОВ «Ремавтоматика», ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка», ТОВ «Компані «Менеджмент», ТОВ «Шахта «Донбас», ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська», ТОВ «Електроенержі» та ТОВ «Евро - Тест» здійснювали поставку вугілля, яке було отримано від ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на адреси Авдіївського КХЗ, Пролетарського ЦЗФ, Трипільської ТЕС, Зміївської ТЕС, Слав`янської ТЕС, Чумаківської ЦЗФ, Старобишевської ТЕС, Колосниківської ЦЗФ, Дзержинської ЦЗФ, Ясиновського КХЗ.

При цьому, службові особи ПАТ «Центренерго», Авдіївського КХЗ, Пролетарського ЦЗФ, Трипільської ТЕС, Зміївської ТЕС, Слав`янської ТЕС, Чумаківської ЦЗФ, Старобишевської ТЕС, Колосниківської ЦЗФ, Дзержинської ЦЗФ, Ясиновського КХЗ здійснювали розрахунок за отримане вугілля, а службовими особами ТОВ «Мегапром», ТОВ «ВП «Ремавтоматика», ТОВ «Ремавтоматика», ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка», ТОВ «Компані «Менеджмент», ТОВ «Шахта «Донбас», ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська», ТОВ «Електроенержі» та ТОВ «Евро - Тест» здійснювався фіктивний розрахунок по документам з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Отримані кошти за поставлене вугілля службовими особами ТОВ «Мегапром», ТОВ «ВП «Ремавтоматика», ТОВ «Ремавтоматика», ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка», ТОВ «Компані «Менеджмент», ТОВ «Шахта «Донбас», ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська», ТОВ «Електроенержі» та ТОВ «Евро - Тест» обготівковувались через підконтрольні комерційні структури, банківські установи, та у подальшому розподілялись між учасниками протиправної схеми.

Загальний обсяг виведених грошових коштів у готівку службовими особами ТОВ «Мегапром», ТОВ «ВП «Ремавтоматика», ТОВ «Ремавтоматика», ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка», ТОВ «Компані «Менеджмент», ТОВ «Шахта «Донбас», ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська», ТОВ «Електроенержі» та ТОВ «Евро - Тест» у період з 2014 по 2018 рік склав приблизно понад 1 млрд грн.

Крім цього, отримано інформацію, що грошові кошти отримані від реалізації вугілля на вищевказані ТЕС/ТЕЦ, під контролем службових осіб вищевказаних комерційних структур обготівковувались через ПАТ «Діамант - банк», АБ «Укргазбанк» та в подальшому завозились на територію т.зв. «ДНР» в якості фінансової допомоги.

Також, встановлено, що службові особи ТОВ «Мегапром», ТОВ «ВП «Ремавтоматика», ТОВ «Ремавтоматика», ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», ТОВ «Енергетично збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка», ТОВ «Компані «Менеджмент», ТОВ «Шахта «Донбас», ТОВ «ЦЗВ «Чумаківська», ТОВ «Електроенержі» та ТОВ «Евро - Тест» надавали ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» та іншим підконтрольним комерційним структурам фінансову безвідсоткову поворотну допомогу. Дана фінансова безвідсоткова поворотна допомога повинна була використовуватися службовими особами ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» для виплати заробітної плати працівникам Товариства. При цьому, отримана фінансова безвідсоткова поворотна допомога службовими особами ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» обготівковувалась та розподілялась між учасниками протиправної схеми.

У ході досудового розслідування встановлено, що підприємством ПАТ "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ДОНБАС" зареєстровані податкові накладні на реалізацію товарно-матеріальних цінностей, послуг, робіт в адресу підприємства ТОВ "Шахтоуправління "Донбас" на загальну суму 370 651 298,40 грн, у тому числі ПДВ 61775 216,41 грн.

Також, підприємством ПАТ "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ДОНБАС" за період січень 2014 року жовтень 2015 року зареєстровані податкові накладні на реалізацію товарно-матеріальних цінностей, послуг, робіт в адресу підприємства ТОВ "МегапроМ" на загальну суму 186 065 253,38 грн., у тому числі ПДВ 31 010 875,57 грн.

Враховуючи факт того, що виробничі потужності ПАТ "ШАХТОУПРАВЛІННЯ"ДОНБАС", а саме «Поле шахти № 22 «Комунарська», пласти к5, к4-1, к3, к2-1, к2, з врахуванням прирізки запасів вугілля пластів к5, к4-1, к3 у західній частині ділянки Кіровська Капітальна» та «Поле шахти «Щегловська-Глибока», пласти: m3, I1-B, I1, k8, з врахуванням прирізки запасів вугілля пласта I8-1 поля закритої шахти ім. К.І. Поченкова» знаходяться на непідконтрольній території України, а саме на території т.зв. «ДНР», дії службових осіб ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» та ТОВ "МегапроМ" були свідомо направлені на надання прямих активів з метою їх повного використання для будь яких цілей окремими представниками т.зв. «ДНР» та можуть свідчити про фінансування тероризму.

Крім цього, в рамках досудового розслідування встановлено, що засновник ТОВ «Мегапром» () ОСОБА_5 в своїй діяльності користується автомобілем Hyundai H-1 (2015 року випуску), № кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який було придбано за рахунок грошових коштів отриманих в результаті реалізації протиправної схеми та який на праві приватної власності зареєстровано за начальником охорони товариства ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ).

Зазначені вище обставини свідчать про наявність підстав для тимчасового обмеження у відчуженні транспортних засобів які є об`єктом кримінального правопорушення, відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

У ході досудового розслідування, для забезпечення належного кримінального провадження, вказаний ТЗ - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав, просив задовольнити.

Клопотання прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглянуто без повідомлення власника та володільця майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, зокрема, запобіганню його протиправного відчуження до розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої непра-вомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно є об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 4 ст. 191 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000141.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно із забороною відчуження та розпорядження ним.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000141 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 4 ст. 191 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Hyundai H-1 (2015 року випуску), № кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ), із забороною відчуження та розпорядження ним до постановлення у кримінальному провадженні №0000141 від 26.04.2022 року кінцевого рішення, при цьому заборонити Головному сервісному центру МВС України та регіональним сервісним центрам здійснювати перереєстрацію вказаного транспортного засобу, а також заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вищезазначеного майна.

Копію ухвали негайно вручити слідчому та прокурору для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1