печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві провадження за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення Старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000102 від 13.01.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення Старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Харківській області майора поліції ОСОБА_5 про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №000102 від 13.01.2021 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що повідомлення старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , про підозру ОСОБА_6 є необґрунтованим та таким, що вручено неналежним шляхом, а тому підлягає скасуванню оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України було вручено шляхом направлення її Голові адміністрації Салтівського району ХМР. Однак адміністрація Салтівського району ХМР по своїй суті не є житлово-експлуатаційній організацією за місцем проживання особи, тобто повідомлення про підозру ОСОБА_6 у такий спосіб не відповідає вимогам ч. 1 ст. 278 КПК України, та є порушенням її процесуальних прав. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Лужанка» 19.04.2022 р., у напрямку Угорщини. На той час вона не мала ніякого статусу у кримінальному провадженні, та покинула територію України у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та активні воєнні дії в Харківської області, а не у зв?язку з досудовим розслідуванням. Слідчим не були виконані вимоги ст.135 КПК України відносно ОСОБА_6 . Чітко розуміючи про місцезнаходження ОСОБА_6 за кордоном України, сторона обвинувачення, в порушення норм КПК України, не здійснила її виклик для вручення підозри належним чином. Фактично ОСОБА_6 повідомлення про підозру не вручено, остання з його змістом не знайома, та їй не роз?яснено зміст підозри та права підозрюваної, як це передбачено у ст. ст. 42, 276 КПК України.

В судовому засіданні захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених і ній підстав.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував.

Згідно ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Заслухавши думку захисника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, заперечення на скаргу, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000102 від 13.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. , 4 ст. 358 КК України.

На підставі постанови заступника Генерального прокурора від 26.07.2023 року, досудове розслідування y кримінальному провадженні № 0000102 від 13.01.2021 доручено здійснювати Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000102 від 13.01.2021 здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

27.02.2023 у вказаному кримінальному провадженні, старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 .

Так, процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних процесуальних норм.

Відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру від 24.02.2023 року було здійснено шляхом вручення повідомлення про підозру через житлово-експлуатаційну організацію за місцем проживання у зв`язку із тимчасово відсутністю особи за місцем проживання.

27.02.2023 року було здійснено виклик ОСОБА_6 на 03.03.2023, 04.03.2023 та 06.03.2023 до слідчого з метою вручення про підозру, шляхом надсилання засобами поштового зв`язку.

В подальшому 02.03.2023 року захиснику ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Також встановлено, що 19.04.2022 ОСОБА_6 перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Лужанка» та в зворотному напрямку не поверталася.

Вказане стороною захисту в судовому засіданні не спростовано.

Зі змісту ч. 1 ст. 278 КПК України випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні.

Проте в нормах КПК не роз`яснюється значення терміна "вручення". Це поняття охоплює низку процесуальних дій, які мають бути виконані слідчим або прокурором, а саме: 1) виклик особи відповідно до вимог статей 133,135-143 КПК України; 2) установлення особи, якій повинно бути вручено повідомлення про підозру; 3) усне оголошення їй повідомлення про підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, роз`яснення суті підозри, відібрання в особи розписки про виконання зазначених дій слідчим або прокурором; 4) повідомлення особі про її процесуальні права, передбачені ст. 42 КПК України, роз`яснення їх суті, відібрання в особи відповідної розписки; 5) фактична передача письмового повідомлення про підозру особі; 6) відібрання в особи розписки про те, що їй вручено письмове повідомлення про підозру, із зазначенням часу та дати виконання такої дії слідчим або прокурором.

Наведене узгоджується з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду, яка у Постанові від 11.12.2019 року №536/2475/14-к насамперед зауважує, що виділяється кілька підходів до розуміння поняття «здійснення повідомлення про підозру». Перший підхід полягає у розумінні повідомлення про підозру як процесуального рішення, прийнятого уповноваженим на це органом/посадовою особою з підстав та в порядку, визначеному КПК України. Другий підхід передбачає сукупність ряду послідовних процесуальних дій, які охоплюють собою окремі етапи.

Глава 22 КПК України регулює питання щодо порядку вручення письмового повідомлення про підозру, де законодавець, окрім термінів «здійснюється» та «складається», вживає також термін «вручається» в контексті повідомлення про підозру (частини перша і друга статті 278 КПК України).

Згідно з практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 18 грудня 2019 року в справі № 588/1199/16-к (провадження №51-3127 км 19), від 22 жовтня 2021 року в справі №487/5684/19 (провадження № 51-1569км21), від 27 жовтня 2021 року в справі №712/2374/18 (провадження №51-2166км21) вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з?ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Так слідчий суддя не приймає до уваги твердження сторони захисту про наявність істотних порушень чинного законодавства під час здійснення повідомлення про підозру, оскільки вказані твердження не знайшли свого підтвердження.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено в порядку, передбаченому КПК України.

Перевірка ж повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Як визначено у ч.ч. 1,2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Так, за своїм змістом, повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_6 причетна до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, як в матеріалах скарги, так і в судовому засіданні, захисником не доведено, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим.

Отже, оскільки стороною захисту не наведено даних, які б викликали сумнів щодо законності повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №000102 від 13.01.2021 року., на противагу чому прокурором аргументовано доведено законність таких дій, слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 7, 22, 107, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення Старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000102 від 13.01.2021 року - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 08 год. 50 хв. 20.11.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1