КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

представника власника майна - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме НОМЕР_2 , який відкрито у АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365), за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, із зобов`язанням службових осіб АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365) надати слідчим слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079, або уповноваженій особі за дорученням слідчого, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, в ухвалі слідчого судді не наведено жодного доказу, який свідчив би про те, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках у ФОП ОСОБА_7 були отримані ним в результаті вчинення злочину, а тим більше, що йому будуть надходити кошти від вчинення злочинів у майбутньому.

Більше того, з доводів прокурора щодо необхідності накладення арешту на майно чітко вбачається, що ОСОБА_7 виконав свої зобов`язання перед ДП «НОВАТОР» щодо поставки майна, за яке йому було виплачено кошти.

Доводи прокурора про відсутність у ОСОБА_7 досвіду продажу товарів військового призначення не ґрунтуються на вимогах закону, адже наявність досвіду для купівлі-продажу товарів закон не вимагає.

Крім того, ФОП ОСОБА_8 не отримував гроші від ДП «НОВАТОР» на рахунок у АТ «КРЕДОБАНК», що підтверджується наданими платіжними дорученнями.

Відтак в ході розгляду справи не встановлено основної підстави для накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на банківському рахунку ФОП ОСОБА_7 - об`єктивної підозри вважати, що вони є доказом вчинення злочину або підлягають певному виду конфіскації відповідно до закону.

Як стверджує апелянт, грошові кошти у безготівковій формі на банківському рахунку (без найменування номіналів купюр, їх серійних номерів та інших родових та індивідуальних ознак, властивих для готівкових коштів), не підпадають під визначення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів, то їх визнання речовими доказами та накладення на них арешту не відповідає вимогам Закону.

ФОП ОСОБА_7 не має ніякого відношення до кримінального провадження № 0000079 від 10.11.2022 (йому не повідомлено про підозру, він не є особою, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння). Всі грошові кошти отримані в результаті здійснення законної підприємницької діяльності, з підтвердженням джерел її походження.

Враховуючи, що розгляд справи проведено без участі власника майна, а копія оскаржуваного рішення отримана 18.10.2023, тому апеляційна скарга подана у встановлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

27.09.2023 прокурортретього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ): НОМЕР_2 , який відкрито у АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365), за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, із зобов`язанням службових осіб АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365) надати слідчим слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079, або уповноваженій особі за дорученням слідчого, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ), посилаючись на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, а саме: грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме НОМЕР_2 , який відкрито у АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365).

Так, слідчим суддею вірно встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, згідно з ч.4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

При цьому ст. 96-1 КПК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 10.11.2022 здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція за яке передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Тобто у разі доведення стороною обвинувачення вчинення вказаних правопорушень, в межах даного провадження може бути застосована спеціальна конфіскація.

Відповідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, якщо вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю).

При цьому, ч. 4 ст. 96-2 КК України передбачає, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

З фабули кримінального провадження в рамках якого здійснюється дане кримінальне провадження вбачається, що грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме НОМЕР_2 , який відкрито у АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365), отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, шляхом вчинення службового підроблення, зокрема підписання договорів поставки та інших документів, що стали підставою для перерахування грошових коштів в адресу ФОП ОСОБА_7 , розкраданню державного майна та легалізації коштів, здобутих злочинним шляхом.

Таким чином накладення арешту на вказані грошові кошти вбачається доцільним і з підстав збереження такого майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, яка може бути призначена судом за наслідками розгляду судового провадження в рамках даного кримінального провадження.

При цьому у наданому клопотанні та долучених до нього матеріалах на його обґрунтування у висновках сторони обвинувачення при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно відсутні порушення вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

При цьому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Доводи апелянта про те, що вказане майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені стороною обвинувачення фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що це майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170 - 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року, якою частково задоволено клопотання прокуроратретього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме НОМЕР_2 , який відкрито у АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365), за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, із зобов`язанням службових осіб АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365) надати слідчим слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079, або уповноваженій особі за дорученням слідчого, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ), - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/663/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/35217/23

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1