ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001727 від 09 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Клесів, Сарненського р-ну, Рівненської обл., українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, розлученої, офіційно непрацюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 09.06.2022 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , 06 червня 2023 року, приблизно о 15 год. 45 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне привласнення документа, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження, шляхом вільного доступу, таємно викрала належну ОСОБА_6 безконтактну платіжну картку ПАО «МТВ BANK» № НОМЕР_1 , яка відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційними документами.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному привласненні офіційного документу, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 06 червня 2023 року, приблизно о 15 год. 45 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за нею з боку потерпілого ОСОБА_6 та інших осіб, таємно викрала належний останньому мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI NOTE 5 4/64 GB», вартістю 2366,33 грн., чим завдала потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місцях та часу подій, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що дійсно незаконно привласнила платіжну картку та викрала мобільний телефон, які належать ОСОБА_6 . У вчиненому щиро розкаялася, просила суд суворо її не карати, повідомила про те, що збитки відшкодувала.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду. Шкода відшкодована повністю.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному привласненні офіційного документу, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а також своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно та в умовах воєнного стану, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжких злочинів, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість, має постійне місце проживання, дані про негативну характеристику відсутні, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкціями закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, на мінімальний строк.

Остаточне покарання суд призначає на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Враховуючи, що за довідкою Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 повністю відбула покарання у виді 200 годин громадських робіт і 19.09.2023 року знята з обліку у зв`язку з відбуттям установленого строку громадських робіт, принцип призначення покарань, передбачений ст. 71 КК України не підлягає застосуванню.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 717 (сімсот сімнадцять) грн. 00 коп. витрат за проведення експертизи.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 червня 2023 року у даному кримінальному провадженні.

Речові докази: мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI NOTE 5 4/64 GB», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1