Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/302/21

Провадження № 11-сс/4815/10/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

представника цивільного позивача - адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 та її представника-адвоката ОСОБА_9 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який згідно інформаційної довідки № 256974863 на праві власності належить ОСОБА_8 (де фактично проживає з сім`єю ОСОБА_13 з метою невідшкодування шкоди), та заборонено здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаного об`єкта нерухомого майна до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Мотивував своє рішення слідчий суддя необхідністю всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та метою забезпечення цивільного позову.

В апеляційній скарзі від 21.06.2023 адвокат ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було враховано, що ОСОБА_8 не є учасником даного кримінального провадження, а ОСОБА_6 не було долучено до клопотання копії цивільного позову, а тому слідчий суддя не міг посилатись на цей процесуальний документ. Вказав, що цивільний позов, за забезпеченням якого звернувся ОСОБА_6 , був поданий до ОСОБА_13 і його предметом є стягнення коштів, тому вважає, що належне ОСОБА_8 майно цього прозову не стосується, відсутнє обґрунтування наявності її вини у спричиненні ОСОБА_13 . ОСОБА_6 матеріальної чи моральної шкоди, відсутні докази, що вона повинна нести цивільну відповідальність за таку шкоду.

Апелянт покликався на те, що ОСОБА_8 є єдиним законним власником та добросовісним набувачем зазначеного житлового будинку, дане майно речовим доказом у даному кримінальному провадженні не визнавалось, а тому на нього не може бути накладено арешт. Вважає, що слідчим суддею залишено поза увагою, що клопотання ОСОБА_6 не містить обґрунтування необхідності такого арешту, та ризиків, передбачених ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Окрім того зазначив, що на даний час закінчились строки досудового розслідування даного кримінального провадження, а тому воно підлягає закриттю, оскільки у ньому не повідомлено жодній особі про підозру, слідчі дії у ньому не проводяться.

Також, апелянт вказав на те, що слідчий суддя залишив поза увагою, що вказаний будинок був придбаний дружиною ОСОБА_13 - ОСОБА_14 14 січня 2016 року, а гроші в борг було отримано 18 серпня 2017 року, тому вважає, що відсутні підстави стверджувати, що будинок було придбано за позичені кошти. При цьому, вказаний будинок було придбано ОСОБА_8 у ОСОБА_15 20 квітня 2021 року, ОСОБА_6 не оспорювався у судовому порядку цей цивільний позов.

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 , подана 14.07.2023, містить аналогічні вимоги та мотивування, викладені в апеляційній скарзі від 21.06.2023. При цьому, адвокатом було заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали, оскільки розгляд клопотання проводився без участі ОСОБА_8 , копія даної ухвали їй не направлялась, а про існування даного судового рішення вони дізнались 16.06.2023 при ознайомленні адвоката з матеріалами судової справи у Рівненському міському суді Рівненської області.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи власника майна ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_9 на підтримання апеляційних вимог, цивільного позивача ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які, покликавшись на законність оскаржуваної ухвали, просили залишити її без змін, прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які просили відмовити у задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали за клопотанням та матеріали кримінального провадження, обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Статтею 117 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами п.3 ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Частиною третьою вказаної норми процесуального закону встановлено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів цього судового провадження, зокрема клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 про арешт майна, журналу судового засідання та оскарженого судового рішення ні ОСОБА_8 , ні її представник, не були присутні при розгляді зазначеного клопотання (а.с.1-6, 38, 39). Також в матеріалах провадження відсутні дані щодо адресування копії цієї ухвали ОСОБА_8 . Адвокат ОСОБА_12 ознайомився з матеріалами справи 16 червня 2023 року, що стверджується відповідною розпискою (а.с.41) .

За таких обставин клопотання адвоката ОСОБА_12 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали колегія суддів визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно приписів ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи з вимог ст.370 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про арешт майна повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Колегія суддів визнає, що цих вимог закону слідчим суддею не дотримано.

Зокрема, як встановлено в ході апеляційного розгляду, Сарненським РВП ГУНП у Рівненський області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. У межах даного кримінального провадження цивільний позивачем ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 400 000 грн., заподіяної позивачу внаслідок не невиконання відповідачем боргового зобов?язання, яке виникло 21 серпня 2017 року.

За визначенням ч. 1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для накладення арешту на вказане нерухоме майно була необхідність забезпечення цивільного позову, а також, на думку слідчого судді, вказане майно підлягає конфіскації.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може.

Як убачається з матеріалів провадження, 14 січня 2016 року ОСОБА_14 зареєструвала право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 07 липня 2016 року дане нерухоме майно було передане в іпотеку ОСОБА_16 , який набув право власності на нього 13 січня 2020 року. Згодом, 29 вересня 2020 року вказаний житловий будинок, на підставі договору купівлі-продажу, був придбаний ОСОБА_15 20 квітня 2021 року ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу №1265, придбала у ОСОБА_15 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ні цивільним позивачем, ні його представником апеляційному суду не надано жодних даних про те, що договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна ОСОБА_8 є фіктивним чи удаваним правочином.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду, договір купівлі-продажу нерухомого майна №1265 від 20 квітня 2021 року у судовому порядку недійсним не визнавався, ОСОБА_6 до суду із відповідною позовною заявою про його розірвання не звертався і таких доказів апеляційному суду не надав.

Так, абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стаття 388 Цивільного кодексу України визначає, що добросовісний набувач - набувач, який не знав і не міг знати, що він придбав майно у особи, яка не мала права це майно відчужувати.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, що вказаний житловий будинок визнавався речовим доказом у даному провадженні.

Також у ході апеляційного розгляду не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 , в силу закону, повинна нести цивільну відповідальність за можливу шкоду, завдану діями (бездіяльністю) ОСОБА_13 .

За приписами ч.1 ст.173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав, передбачених КПК, для накладення арешту на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 . Тому ухвалу слідчого судді, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.407 КПК, слід скасувати та відмовити в задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_17 про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст.115-117, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_12 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000136, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 про накладення арешту на нерухоме майно - на житловий будинок АДРЕСА_1 , який, згідно інформаційної довідки № 256974863, на праві власності належить ОСОБА_8 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3