В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2024 м. Біла Церква

Колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0001316 від 09.05.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, пенсіонера, розлученого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_7 ,

потерпіла: ОСОБА_8 ,

представник потерпілої - адвокат: ОСОБА_9 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_10 ,

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , маючи боргові зобов?язання перед ОСОБА_11 , 07.05.2019 домовився з останнім про зустріч 09.05.2019, під приводом повернення частини боргу.

09.05.2019 приблизно о 13.00 години, під час телефонної розмови, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 домовились зустрітись приблизно о 15:00 години на узбіччі автодороги Одеса - Київ, поблизу з?їзду до с. Чупира, Білоцерківського району, Київської області, яке знаходиться на 98 кілометрі автодороги «Київ - Одеса» в напрямку м. Києва.

ОСОБА_6 переслідуючи корисливий мотив, не маючи наміру на повернення боргу ОСОБА_11 , вирішив у вищевказаному місці позбавити життя останнього. З вказаною метою ОСОБА_6 взяв із собою ножа, яким планував вбити ОСОБА_11 , шляхом нанесення ударів по тілу потерпілого лезом вказаного знаряддя.

Незадовго до визначеного часу зустрічі ОСОБА_6 на транспортному засобі «Renault Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 вишневого кольору, прибув в обумовлене місце та очікував на прибуття ОСОБА_11

09.05.2019 приблизно о 15:00 години ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , прибув на вказаному транспортному засобі на узбіччя дороги Одеса-Київ, поблизу з`їзду до с. Чупира, Білоцерківського району, Київської області, яке знаходиться на 98 кілометрі автодороги «Київ - Одеса» в напрямку м. Києва, де помітивши ОСОБА_6 , зупинився біля його автомобіля.

В цей час ОСОБА_6 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_11 , взявши у руку поліетиленовий пакет, в якому знаходився заздалегідь приготовлений для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ніж, вирушив до автомобіля марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та підійшовши до якого сів на переднє пасажирське сидіння.

ОСОБА_6 , під час спілкування із ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , з метою неповернення останньому боргу у вигляді грошових коштів, використовуючи заздалегідь приготовлений ніж, який тримав у правій руці, наніс ним удар в область живота потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, шлунку, підшлункової залози.

ОСОБА_11 , захищаючи своє життя та здоров`я від протиправного посягання, почав чинити активний спротив ОСОБА_6 , під час якого автомобіль скотився в кювет, а він вихопив у останнього ножа та відкривши ногою двері випав з автомобіля. Вихоплюючи у ОСОБА_6 ножа ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в ділянці 4-го пальця лівої кисті. Після чого, ОСОБА_6 вийшовши із автомобіля, підбіг до ОСОБА_11 та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя останнього, наніс кулаками рук декілька ударів по тілу потерпілого.

З метою захисту свого життя та здоров`я, ОСОБА_11 , тримаючи в руці ніж, яким йому було спричинено удар в живіт та який він у подальшому вихопив у ОСОБА_6 , відмахувався ножем від нападу останнього, наніс йому декілька ударів, спричинивши при цьому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням круглої зв`язки печінки, різаної рани нижче правого кута нижньої щелепи, колото-різаної рани лівої пахової западини, різано-скальпованої рани основної фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани на долонній поверхні 3-го пальця лівої кисті.

Внаслідок отриманих ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та припинення у зв`язку з цим нападу на ОСОБА_11 , останній зумів втекти із місця події, вийшовши при цьому на автодорогу Одеса-Київ, з якої відразу був доставлений до лікарні.

У період із 09.05.2019 по 17.07.2019 ОСОБА_11 перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер та у нього виявлено наступні тілесні ушкодження, проникаюче колото-різане поранення з ушкодженням тонкої кишки, шлунку, підшлункової залози; з крововиливом в черевну порожнину (2,5літра), розвитком геморагічного шоку IV ступеню, затримки серцевої діяльності (клінічна смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16:04), поліорганної недостатності, гострої кишкової непрохідності, посттравматичного панкреатиту на фоні поранення головного панкреонекрозу, дуоденальної нориці, сепсису з септичною емболією легень, ексудативного перикардиту, метаболічної кардіоміопатії, двобічного гідротораксу, скупченням рідини в парапанкреатичній клітковині, малому тазу, черевній порожнині; спайкового процесу в порожнині очеревини.

За період із 09.05.2019 по 17.07.2019, тобто від часу надходження ОСОБА_11 до лікарні до моменту настання його смерті, медична допомога ОСОБА_11 надавалась своєчасно, правильно та науково - обґрунтовано.

Між спричиненням ОСОБА_11 проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, шлунку, підшлункової залози, та настанням його смерті від ускладнень вказаного поранення наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають кваліфікувати за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд, у відповідності до положень ст. 275 КПК України, в межах пред`явленого обвинувачення, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши учасникам процесу необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків у межах та у спосіб, передбачених КПК України зокрема заслухавши доводи останніх, а саме: провівши судовий розгляд, судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнав у повному обсязі та показав, що наміру на вбивство ОСОБА_11 у нього не було. Зі ОСОБА_11 , він був знайомий з 1999 року, з яким у ОСОБА_6 спочатку були ділові відношення, які з 2015 року переросли в дружні. Під час дружби ОСОБА_11 пропонував ОСОБА_6 займатися різним бізнесом, які мали певні проблеми, в результаті чого з часом у ОСОБА_11 почались фінансові проблеми, у зв`язку з чим ОСОБА_6 вирішив вийти з бізнес проектів ОСОБА_11 , але спілкуватися та дружити останні не припинили. З часом основний вид діяльності ОСОБА_11 полягав у наданні грошей у борг під відсотки за користування грошима.

Так, у 2017 році ОСОБА_6 позичив на певний бізнес проект у ОСОБА_11 гроші в сумі 5000 доларів США під 30% на місяць. Строк повернення грошових коштів не оговорювали, але ОСОБА_6 по домовленості зі ОСОБА_11 повинен був сплачувати відсотки у розмірі 150 доларів США у місяць. Зазначений борг документально оформлений не був. Таким чином ОСОБА_6 сплачував по 150 доларів США ОСОБА_11 до вересня 2017 року, після чого у ОСОБА_6 знов з`явився новий бізнес проект по продажу щебеню, у зв`язку з чим останній знов у жовтні 2017 року позичив у ОСОБА_11 у борг, ще 30000 доларів США, враховуючи, що загальний борг ОСОБА_6 перед ОСОБА_11 складав 35000 доларів США, отже ОСОБА_6 щомісячно почав сплачувати ОСОБА_11 по 1050 доларів США на місяць.

З червня 2017 року у ОСОБА_6 розпочалися труднощі у бізнесі, але до грудня 2018 року останній виплачував ОСОБА_11 відсотки у розмірі 1050 доларів США щомісячно. Отже, на початку 2019 року у ОСОБА_6 загальна заборгованість перед ОСОБА_11 складалась у розмірі 36100 доларів США. З січня 2019 року ОСОБА_6 повинен був повертати ОСОБА_11 по 300 доларів США щомісячно, таким чином за рік ОСОБА_6 повернув би борг ОСОБА_11 у повному обсязі.

У січні та лютому 2019 року ОСОБА_6 повернув всього 600 доларів США ОСОБА_11 , а у березні 2019 року ОСОБА_6 продав комбайн за 7000 доларів США, які хотів віддати ОСОБА_11 , але оскільки ОСОБА_6 не був одним власником проданого комбайну, гроші за продаж комбайну ОСОБА_11 не віддав у рахунок погашення свого боргу. Отже, від продажу комбайну у ОСОБА_6 залишилось 3000 доларів США, яку ОСОБА_6 повернув ОСОБА_11 біля місця проживання останнього у м. Києві, але ОСОБА_11 був дуже обуреним, оскільки розраховував, що ОСОБА_6 поверне більшу суму боргу. У квітні 2019 року ОСОБА_6 знов віддав ОСОБА_11 300 доларів США.

До травня 2019 року ОСОБА_6 так і не зміг зібрати 5000 доларів США для повернення боргу ОСОБА_11 , а лише з метою повернення частини боргу ОСОБА_11 , взяв у ОСОБА_12 у борг 1500 доларів США. ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у телефонній розмові домовилися про зустрічь 09.05.2019 на трасі, коли ОСОБА_11 буде повертатися з м. Одеси до м. Києва, де ОСОБА_6 поверне частину боргу ОСОБА_11 .

При цьому ОСОБА_6 вирішив, що 09.05.2019 після зустрічі зі ОСОБА_11 поїде на три - чотири дня у м. Коблево до свого знайомого на відпочинок.

09.05.2019 приблизно об 11.00 години ОСОБА_6 прокинувся та на телефоні побачив пропущений дзвінок від ОСОБА_11 та смс від останнього, у зв`язку з чим ОСОБА_6 передзвонив ОСОБА_11 та повідомив його, що у нього лише 1500 доларів США при цьому в телефонній розмові ОСОБА_11 почав нервувати та звинуватив ОСОБА_6 в тому, що він не тримає свого слова і до ОСОБА_6 у такому разі будуть застосовані інші заходи, на що ОСОБА_6 відповів, що також буде відповідати ОСОБА_11 іншими засобами. При цьому ОСОБА_6 нагадав ОСОБА_11 , що борг документально оформлений ними не був.

09.05.2019 приблизно о 15.00 години на трасі автодороги Одеса - Київ в напрямку м. Києва ОСОБА_6 рухаючись на транспортному засобі «Renault Scenic» вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав на зустріч зі ОСОБА_11 , який під`їхав на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN Caddy» синього кольору.

Після того, як на місце зустрічі, а саме на з`їзд дороги з автотраси Одеса - Київ у напрямок с. Черкас, Білоцерківського району, Київської області, під`їхав ОСОБА_11 до нього на переднє сидіння транспортного засобу «VOLKSWAGEN Caddy» сів ОСОБА_6 , у якого з собою у кишені знаходилися гроші в сумі 1500 доларів США, які останній мав намір передати ОСОБА_11 у рахунок повернення частини свого боргу перед останнім.

Під час розмови у транспортному засобі ОСОБА_11 , останній почав нервувати, оскільки ОСОБА_6 не привіз необхідну суму, про яку вони домовлялись по мобільному телефону під час узгодження місця та часу зустрічі, а саме 5000 доларів США, при цьому ОСОБА_11 попередив ОСОБА_6 , що ним буде застосовуватися до ОСОБА_6 серйозні заходи для повернення боргу, що ОСОБА_6 сприйняв, як звичайний психоз у ОСОБА_11 та не звернув на це увагу. Після чого ОСОБА_6 побачив перед очима лезо, яке перебувало у руках ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_6 відмахнув лезо від свого обличчя та схопив руку ОСОБА_11 , у якій знаходився ніж. В результаті штовханини, транспортний засіб заднім ходом почав спускатися в кювет.

У судовому засіданні ОСОБА_6 наполягав, що всі події, які відбувалися на місце зустрічі 09.05.2019 зі ОСОБА_11 , він не пам`ятає, оскільки все відбувалось дуже швидко, але підкреслив, що лише намагавсязахиститися від нападу ОСОБА_11 та схопити його руку, в якій перебував ніж, при цьому ОСОБА_6 випав з транспортного засобу, а коли піднявся з землі, перед ним вже стояв ОСОБА_11 з ножем у правій руці. Отже, перебуваючи з правого боку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN Caddy» ОСОБА_11 послідовно наніс декілька ударів ножем по тілу ОСОБА_6 , але механізм нанесення, їх послідовність останній не пам`ятає. В результаті чого між останніми відбулась боротьба, в ході якої ОСОБА_6 двічі наніс кулаком руки удари в обличчя, а також під час боротьби ОСОБА_6 викрутив руку ОСОБА_11 у результаті чого забрав у останнього ніж та ОСОБА_6 припускає, що саме в цей момент боротьби ОСОБА_11 отримав поранення у живіт ножем, який перебував у останнього в руках. Умисно удари ОСОБА_11 ножем ОСОБА_6 не наносив. Ніж ОСОБА_6 у своїх руках не тримав. Конфлікт тривав від 10 до 15 хвилин. Мобільного телефону з собою у ОСОБА_6 не було, останній його забув у вагончику, де брав з собою старі речі, щоб віддати іншим людям, які брав з собою до м. Коблево та які перебували у нього у багажнику транспортного засобу «Renault Scenic».

Так під час боротьби біля транспортного засобу «VOLKSWAGEN Caddy» ОСОБА_6 втратив свідомість та через деякий час прийшов до тями від болю, при цьому ОСОБА_11 на місці конфлікту не було. Після чого ОСОБА_6 дібрався до водійського сидіння транспортного засобу «VOLKSWAGEN Caddy», на якому на зустріч приїхав ОСОБА_11 , оскільки вказаний транспортний засіб стояв останнім та на ньому можливо було спочатку виїхати з дороги, де відбулась зустріч. Ключі від вказаного транспортного засобу перебували в замку запалювання.

На транспортному засобі «VOLKSWAGEN Caddy» ОСОБА_6 виїхав на трасу автодороги Одеса - Київ та почав рухатися в напрямок м. Києва, але відчув, що втрачає свідомість, у зв`язку з чим зупинив транспортний засіб на узбіччі та прийшов у свідомість лише у лікарні, коли лікарі у нього запитували, чує він їх чи ні.

10.05.2019 після того, як ОСОБА_6 у лікарні прийшов у свідомість до нього прийшли лікарі та повідомили йому, що у нього два поранення, які є небезпечними для життя і, що він знову народився.

Під час допиту ОСОБА_6 неодноразово підкреслював, що ніж у своїх руках не тримав під час боротьби зі ОСОБА_11 і жодних ударів останньому не наносив.

Крім цього, під час лікування ОСОБА_6 до нього у лікарню приїхав слідчий, який його із застосуванням відеокамери допитував, а точніше ОСОБА_6 повторив текст, який працівники поліції наполягали, щоб він його сказав на відеокамеру. Отже, ОСОБА_6 в судовому засіданні наполягав, щоб суд не приймав до уваги його покази надані в лікарні на відеокамеру під диктовку працівників поліції.

На запитання участників судового провадження, ОСОБА_6 зазначив, що після допиту його в лікарні, він зустрівся з адвокатом, якому повідомив, що грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, які планував повернути ОСОБА_11 при зустрічі, залишилися в його транспортному засобі «Renault Scenic», яке було зачинено, а ключі від транспортного засобу знаходись у нього, які на вимогу працівників поліції, ОСОБА_6 передав ним для огляду його транспортного засобу, після чого з вказаного транспортного засобу грошові кошти зникли.

Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі не визнав та зазначив, що умислу у нього на позбавлення життя та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 у нього не було, тілесні ушкодження останній отримав в наслідок боротьби між ними, коли ніж перебував у руках ОСОБА_11 та останній намагався завдати тілесні ушкодження саме ОСОБА_6 , а останній лише захищався від дій ОСОБА_11 , у якого в руках перебував ніж.

Також при наданні відповідей на запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що не пам`ятає, механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, а також не зміг зазначити в який саме період боротьби зі ОСОБА_11 були нанесені удари ножем останньому.

Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_6 знає, як знайомого її батька ОСОБА_11 , який на прохання ОСОБА_6 позичав йому 01.01.2019 грошову суму в розмірі 35100 доларів США, на покупку транспортного засобу.

Після чого зі слів батька потерпілій ОСОБА_8 стало відомо, що до 09.05.2019, ОСОБА_6 частину боргу повернув та станом на 09.05.2019 сума боргу склала 32200 доларів США.

Відповідно до домовленостей, які були між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , останній повинен був повертати по 300 доларів з січня по лютий 2019 року, а у березні 2019 року - повернути 3000 доларів США, але від батька, потерпілій було відомо, що ОСОБА_6 не виконує домовленостей та не повертає батьку гроші. При цьому ОСОБА_11 постійно телефонував до ОСОБА_6 та запитував, коли та в яких сумах ОСОБА_6 буде зручно повертати борг, але останній постійно відкладав строки повернення будь-яких сум боргу. Також всі заплановані зустрічі, які мались бути у батька з ОСОБА_6 , останній також їх неодноразово переносив. При цьому ОСОБА_11 розумів, що у ОСОБА_6 немає грошей, щоб йому повернути борг, у зв`язку з чим постійно шукав можливість заробити останньому, з метою того, щоб ОСОБА_6 повертав гроші.

Крім цього, ОСОБА_11 , ще у 2015 році ОСОБА_6 вже давав у борг грошові кошти в розмірі 15000 доларів США для покупки квартири для сина.

У ОСОБА_11 був бізнес, а саме завод по виробництву томатної пасти, який останній продав та з продажу вказаного бізнесу у ОСОБА_11 були наявні вільні гроші, з яких останній і позичав ОСОБА_6 гроші.

09.05.2019 ОСОБА_11 керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN Caddy» рухався з м. Одеси, де закупав рибу з метою зарибувати водойму, а потім повертався додому у м. Київ, де мешкав по АДРЕСА_3 . Станом на 09.05.2019 потерпілій було відомо, що ОСОБА_6 свої грошові зобов`язання перед її батьком ОСОБА_11 не виконав та борг не повернув.

Потерпілій ОСОБА_8 09.05.2019 приблизно о 19.00 годин від ОСОБА_11 , коли останній прийшов у свідомість, від ножового поранення, стало відомо, що 07.05.2019 ОСОБА_6 зателефонував її батьку та запропонував зустрітися 09.05.2019 на автодорозі Києв - Одеса.

Так, 09.05.2019 ОСОБА_6 телефонував на мобільний телефон ОСОБА_11 з невідомого номера та запропонував зустрітися на з`їзді у с. Чупири на трасі Одеса - Київ, куди ОСОБА_6 приїхав о 14 год. 30 хв. на транспортному засобі «Renо» червоного кольору.

При зустрічі ОСОБА_6 присів на пасажирське сидіння до батька справа, при цьому з собою в руках приніс поліетиленовий згорток, в якому знаходилась таранка, зі схованим ножем, як потім стало відомо. Після привітання, батько запитав у ОСОБА_6 , коли він поверне борг, на що ОСОБА_6 запропонував поїхати на рибалку, на що ОСОБА_11 відмовився та після чого останній відчув у живіт удар ножем знизу вверх, який був у пакеті з рибою. Лівою рукою ОСОБА_11 намагався вирвати ніж, але ОСОБА_6 почав душити ОСОБА_11 , при цьому останній вкусив за палець ОСОБА_6 та вирвав ніж у пакеті, в наслідок чого ОСОБА_11 зрізав собі фаланг пальця лівої руки, та ногою відкрив водійські дверцята і вистрибнув зі свого транспортного засобу «VOLKSWAGEN Caddy». Після чого ОСОБА_6 також вийшов з транспортного засобу та підійшов до ОСОБА_11 , якого знов почав душити, при боротьбі з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 запитав, за що, на що ОСОБА_6 відповів, що все вирішено. Тоді ОСОБА_11 наніс один удар від якого ОСОБА_6 впав та втратив свідомість.

В цей час ОСОБА_11 вийшов на трасу та почав зупиняти транспортні засоби, першими зупинилася сімейна пара, які допомогли зупинити інший транспортний засіб, де жінка - водій відвезла ОСОБА_11 до лікарні, де останньому у лікарні № 9 м. Біла Церква була надана перша медична допомога.

09.05.2019 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_11 у лікарні, після операції, прийшов у свідомість та розповів потерпілій ОСОБА_8 про події отримання ним тілесних ушкоджень, які йому наніс ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_8 включила диктофон. Під час своєї розповіді ОСОБА_11 відповідав на запитання та усвідомлював, що відбувається.

З 09.05.2019 по 16.05.2019 ОСОБА_11 отримував медичну допомогу у Білоцерківській міській лікарні № 9, а з 17.05.2019 по 17.07.2019 отримував медичну допомогу у військовому госпіталі м. Києва, де від отриманих поранень помер.

ОСОБА_11 перебуваючи у лікарнях наполягав, що якби він не втік від ОСОБА_6 , то останній би його вбив на місці, оскільки за фізичними даними ОСОБА_6 більше за ОСОБА_11 , крім цього ОСОБА_6 є офіцером СБУ у відставці, має навики рукопашного бою.

Конфліктів та погроз між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 до 09.05.2019 не було, розписок про отримання грошових коштів ОСОБА_6 не писав.

Потерпілій ОСОБА_8 достеменно відомо, що 09.05.2019 ОСОБА_6 ніяких грошей ОСОБА_11 не передавав.

09.05.2019 приблизно з 15.30 год. ОСОБА_11 не був на зв`язку у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_8 зателефонувала у поліцію, в наслідок чого від оператора Печерського РВ ДМУ ГУМВС України в Київській області їй стало відомо про звернення ОСОБА_11 до Білоцерківської міської лікарні з ножовим пораненням.

Заявлений цивільний позов потерпіла підтримала у повному обсязі, наполягала, що вся родина відчуває велику біль від втрати рідної людини, оскільки позбулись глави родини, людини, яка забезпечувала всю родину, втратили роботу, оскільки він також був роботодавцем мав власний бізнес та надавав місця роботи членам своєї родини.

Під час судових дебатів потерпіла ОСОБА_8 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_6 максимально сурове покарання.

Отже, показання потерпілої ОСОБА_8 суд визнає послідовними й такими, що узгоджуються між собою, а також не містять істотних суперечностей, і підстав не довіряти їм у суду не має.

Таким чином вказані показання потерпілої суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а також за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_13 показав, що він останні шість років товаришував зі ОСОБА_11 , з яким у нього склалися теплі, дружні відносини на ґрунті ведення сільськогосподарської діяльності у Вижгородському районі Київської області.

ОСОБА_11 у січні 2019 року знаючи, що ОСОБА_13 для свого бізнесу шукає сільськогосподарський комбайн, запропонував познайомити його з ОСОБА_6 , у якого на продаж був комбайн, який шукав свідок. При цьому ОСОБА_11 зазначив, що особисто з ОСОБА_6 знайомий вже 20 років.

Таким чином, у січні 2019 року ОСОБА_11 познайомив свідка з ОСОБА_6 у якого у травні 2019 року ОСОБА_13 придбав сільськогосподарський комбайн за 7000 доларів США. Крім цього від ОСОБА_11 свідку було відомо, що у ОСОБА_6 перед ОСОБА_11 були грошові зобов`язання у розмірі 30000 доларів США, які він займав для придбання квартири для сина.

Під час покупки у ОСОБА_6 комбайна, останній став цікавитися, чому ОСОБА_13 користується дешевою технікою, але після отримання відповіді ОСОБА_6 зазначив, що треба трусити ОСОБА_11 , оскільки у нього є, що трусити. Всю угоду з придбанням комбайну контролював ОСОБА_11 , але письмової угоди про продаж комбайну не було. Грошові кошти в розмірі 7000 доларів США за придбання сільськогосподарського комбайну свідок ОСОБА_13 передав особисто із рук у руки ОСОБА_6 на Обухівському шосе у м. Києві, там же стояв і комбайн, який свідок і забрав, після передачі грошей ОСОБА_6 .

Про наявність будь-яких конфліктів у ОСОБА_11 , свідку не відомо, останній знає ОСОБА_11 , як вихованого, порядного підприємця та людину, за фізичними даними ОСОБА_11 був не крупною статурою та невеликого зросту. Крім цього ОСОБА_11 не скаржився свідку на ОСОБА_6 , що останній не повертає гроші, але свідок зробив висновок, що від продажу комбайну ОСОБА_6 не віддав гроші ОСОБА_11 , оскільки останній телефонував свідку та запитував, отримав ОСОБА_6 гроші за комбайн чи ні.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а також за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_14 показала, що 09.05.2019 після обіду вона рухалась на транспортному засобі марки «Шкода Філіція» державний номерний знак НОМЕР_3 по автомобільній дорозі Київ - Одеса, в напрямку м. Одеси на вказівнику було зазначено Черкаси, на узбіччі стояв транспортний засіб Honda, біля якого рухався чоловік у білій футболці та голубих джинсах з плямами бурого кольору, йому було погано, він рухався по проїжджій частині дороги, на зустріч руху транспортним засобам. Свідок зупинила свій транспортний засіб та до неї підійшов іншій водій з транспортного засобу, який стояв на узбіччі та попросив довести чоловіка до лікарня. Чоловік з пораненням не назвав свого ім?я, але ліг на заднє сидіння та розповів, що його підрізав ОСОБА_6 за гроші. По дорозі до лікарні, яка по тривалістю була приблизно 30-45 хвилин, потерпілий декілька разів втрачав свідомість, в руках у чоловіка перебував поліетиленовий згорток, який у нього забрала медична сестра у лікарні. В транспортному засобі свідок ОСОБА_14 зробила запис на вайбер свого мобільного телефону того, про що розповідав потерпілий у неї в транспортному засобі. Раніше потерпілого, свідок не бачила та не була з ним знайома. Обвинуваченого ОСОБА_6 також у судовому засіданні побачила вперше, раніше з ним знайома не була та відношень не підтримувала.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України внесені 09.05.2019 о 23.22 год. за № 0001316, за повідомленням представника медичної установи.

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001316 розпочато 09.05.2019 о 23.33 год. за повідомленням представника медичного закладу за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, строки якого були продовжені.

Відповідно до рапорту помічника чергового Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 зареєстрованого в ЖЄО 09.05.2019 за № 14110 зазначено, що 09.05.2019 о 15 год. 30 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від представника закладу охорони здоров`я про те, що 09.05.2019 о 15 год. 29 хв. за адресою: АДРЕСА_4 , невідомі люди доставили чоловіка з ножовим пораненням, проникаюче в живіт, подія сталася на Одеській трасі. Ніж привезли в пакеті. Авто потерпілого лишилося на трасі.

Крім цього, відповідно до рапорту помічника чергового Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 зареєстрованого в ЖЄО 09.05.2019 за № 14115 зазначено, що 09.05.2019 о 15 год. 57 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.05.2029 о 15.57 год. за адресою: Білоцерківський район, с. Черкас, траса Одеська, на дорозі з м. Білої Церкви в сторону м. Одеси, поворот на с. Черкас, біля автомобіля «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_4 , синього кольору, лежить в крові невідомий чоловік, живий, ножове поранення в грудну клітку та шию. Лежить непритомний, потрібна швидка медична допомога.

Згідно рапорту помічника чергового Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 зареєстрованого в ЖЄО 09.05.2019 за № 14123 зазначено, що 09.05.2019 о 17 год. 08 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від лікаря Любарець про те, що 09.05.2019 о 17 год. 08 хв. за адресою: м. Біла Церква вул. Семашка, 9, поступив потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: колото різані рани пахвинної ділянки живота, лежить в першій хірургії.

Незважаючи, на той факт, що досліджені рапорта є процесуальними документами та в розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів, суд приймає до уваги вказані письмові документи, з яких підтверджується встановлена дата, орієнтовний час та місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме 09.05.2019 приблизно о 15.00 год. на трасі Одеса-Київ в районі с. Черкас, Білоцерківського району, Київської області та отримання тілесних ушкоджень у вигляді колото різаних поранень ОСОБА_11 і ОСОБА_6 .

З протоколу огляду місяця події, складеного 09.05.2019 з 16.45 год. по 17.10 год. та фототаблиці до нього вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 у присутності понятих та чергового лікаря, під час якого на підлозі у коридорі приймального відділення невідкладної медичної допомоги Білоцерківської районної лікарні за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Тімірязєва, 6, виявлено та вилучено чоловічу футболку білого та темно-синього кольору з механічними пошкодженнями зліва зі слідами речовини бурого кольору схожої на кров; чоловічі джинсові штани з чорним шкіряним ременем зі слідами речовини бурого кольору схожої на кров; чоловічі черевики коричневого кольору на поверхні яких наявні сліди речовини бурого кольору; чоловічі шкарпетки темного кольору; розкладний ніж з написом «STAINLESS», на лезі якого наявні сліди речовини бурого кольору, рукоятка ножа дерев`яна, коричневого кольору, на ній міститься три металеві заклепки.

В судовому засіданні встановлено, що вилучений одяг зі слідами речовини бурого кольору належить потерпілому ОСОБА_11 .

З протоколу огляду місяця події, складеного 09.05.2019 з 17.48 год. по 18.17 год. з фототаблицею до нього вбачається, що огляд був проведений старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_19 у присутності понятих та спеціаліста, під час якого на земельній ділянці, яка розташована навпроти повороту з автодороги М-05 Київ-Одеса до с. Черкас, Білоцерківського району, Київської області, виявлено та вилучено жилетку спортивну чоловічу чорного кольору з механічним пошкодження зліва зі слідами речовини бурого кольору; спортивну кофту темно-синього та темно-червоного відтінків; чоловічу сорочку в клітку на якій наявні сліди речовини бурого кольору; сліди бурого кольору на ґрунті; ліворуч від одягу в траві сліди бурого кольору, з яких зроблені змиви; на асфальтному покритті сліди бурого кольору, з яких зроблені змиви.

В судовому засіданні встановлено, що вилучений одяг належить обвинуваченому ОСОБА_6 , однак останній не зміг пояснити, яким чином вилучені речі опинилися на земельній ділянці, де відбулась його зустріч зі ОСОБА_11 .

З протоколу огляду місяця події, складеного 09.05.2019 з 17.51 год. по 19.05 год. з фототаблицею до нього вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 , під час якого на земельній ділянці, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, траса М-05 Київ-Одеса 96 км., виявлено та вилучено автомобіль «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_4 . На момент огляду водійські та пасажирські передні двері автомобіля, перебували у відкритому стані, багажник також був відкритим. На пасажирському сидінні виявлено рукописну розписку від імені ОСОБА_21 . На підлозі виявлено мобільний телефон марки «ASUS» ІМЕІ НОМЕР_5 IMEІ 2 НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung». Крім цього, виявлено змиви речовини бурого кольору, сліди структур матеріалу, сліди папілярних ліній.

У судовому засіданні встановлено, що саме на цьому транспортному засобі приїхав потерпілий ОСОБА_11 09.05.2019 на місце зустрічі з ОСОБА_6 , але на проїжджу частину автодороги Одеса - Київ, з місця зустрічі, транспортний засіб «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_4 , вивіз обвинувачений ОСОБА_6 , в якому останній був виявлений непритомненим та з тілесними ушкодженнями.

При цьому суд відмічає, що у вказаному транспортному засобі не виявлені та не вилучені грошові кошти.

З протоколу огляду місяця події, складеного 09.05.2018 у період з 18.30 год. по 19.43 год., з фототаблицею до нього, а також схеми вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 у присутності понятих та спеціаліста, під час якого на ділянці узбіччя автодороги М-05 Київ-Одеса 98 км. виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Renault» моделі «Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_7 , який на момент огляду був відчинений. У вказаному автомобілі виявлено та вилучено окуляри, зарядний пристрій, рулетку, папір, картки-знишки та ручку, а також мобільний телефон чорного кольору моделі «ASTRO» IMEI 1 НОМЕР_8 , IMEI 2 НОМЕР_9 з сім картою «Київстар», аркуші формату А4 з розрахунками банківських операцій, медичну книжку на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон чорного кольору «Samsung» IMEI НОМЕР_10 з сім-картою «Київстар», дві зв`язки ключів та блокнот чорного кольору з рукописними написами; чоловічу шкіряну барсетку чорного кольору, в якій виявлено документи на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредитні та дисконтні картки; договір оренди транспортного засобу; посвідчення серії НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що саме на оглянутому транспортному засобі він 09.05.2019 зустрівся зі ОСОБА_11 на автодорозі Київ - Одеса, на 98 км. біля с. Чупира, Білоцерківського району, Київської області.

При цьому, судом також встановлена відсутність у вказаному транспортному засобі, будь яких грошових коштів, які з відповідей ОСОБА_6 на запитання учасників судового провадження, останній залишив у своєму транспортному засобі, які останній привіз для повернення ОСОБА_11 у рахунок повернення боргу, в сумі 1500 доларів США. Крім цього суд перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , які останній виклав під час допиту в судовому засіданні у вільних показах, а саме, ОСОБА_6 зазначив, що перед тим, як він направився до транспортного засобу ОСОБА_11 , грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, які збирався повернути потерпілому в рахунок повернення частини боргу, поклав собі до кишені штанів.

Зауваження сторони захисту щодо зазначення дати складання протоколу огляду місця події, а саме «09.05.2018» замість «09.05.2019», суд приймає до уваги та сприймає їх, як такі, що заслуговують на увагу, однак виходить з того, що сама по собі описка, тобто зроблена слідчим механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо), не указує на недопустимість такого документу та автоматично не дає передумов для застосування концепції «плодів отруєного дерева» по відношенню до вилученого в ході вказаного огляду майна обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім цього, суд приймає до уваги зауваження сторони захисту щодо відсутності повних анкетних данних всіх учасників оглядів місця події, які приймали участь під час вилучення речей та предметів, на бирках, якими опечатані та вилучені предмети та речі у ході протоколів огляду місця події, суд вважає, їх такими, що заслуговують на увагу, однак виходить з того, що вказані недоліки, не указують на недопустимість протоколів огляду місця події від 09.05.2019.

Таким чином, певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимим. В таких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви судового рішення, але не визнавати його недопустимими.

Так, дослідивши в судовому засіданні вказані протоколи огляду місця події від 09.05.2019 судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання органом досудового розслідування вимог статті 237 КПК України.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.

Враховуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Таким чином з досліджених протоколів огляду місця події від 09.05.2019 встановлено, що вони проведені до внесення відомостей о 23.33 год. 09.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 9991316, однак згідно з досліджених рапортів встановлено, що огляди місця події від 09.05.2019 проведені після отримання повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, тобто в межах вимог, передбачених ч. 3 ст. 214, 223, 237 КПК України.

Наявні у справі постанови від 09.05.2019 та від 04.07.2019 про визнання вилучених речей та предметів під час проведення оглядів місця події від 09.05.2019 підтверджують факт набуття ними відповідного статусу - речових доказів, у відповідності до норм КПК України.

Речові докази по кримінальному провадженню під час судового розгляду були стороною обвинувачення надані в судове засідання, які в присутності сторони захисту та потерпілої досліджені, жодних зауважень при цьому зі сторони захситу не надходило.

Згідно з протоколу отримання речей та документів від 10.05.2019 слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 отримано від свідка ОСОБА_16 добровільно виданий флеш-накопичувач із наявними написами «GAZER 16gb MicroSD class10HC», на якому міститься відео-запис з відеореєстратора автомобіля марки «Honda», реєстраційний номер НОМЕР_12 , на якому 09.05.2019 рухався свідок ОСОБА_16 , якого зупинив на автодорозі Одеса-Київ потерпілий ОСОБА_11 з явними слідами тілесних ушкоджень в області живота зі слідами речовини бурого кольору на одязі останнього.

До протоколу долучений флеш-накопичувач, який був переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні.

Під час відтворення та огляду запису з флеш-накопичувача, з відеореєстратора транспортного засобу марки «Honda», реєстраційний номер НОМЕР_12 , який рухався по трасі Київ - Одеса, встановлено, що о 14 год. 07 хв. 36 сек. на проїжджій частині автодороги «Київ-Одеса» у напрямку м. Києва рухалась особа, як встановлено в судовому засіданні - ОСОБА_11 , який був одягнутий у білу футболку та джинси сінього кольору, зі слідами речовини бурого кольору.

Крім цього о 14 год. 07 хв. 56 сек. на відео вбачається, як водій транспортного засобу, який рухався в напрямку м. Одеса, пригальмувавши робить розворот та вже рухається в напрямку ОСОБА_11 , який продовжує стояти на проїжджій частині автодороги. Зробивши розворот, на відеозаписі в правій частині знаходиться дорожній знак, який вказує напрямок руху до с. Черкас, Білоцерківського району, Київської області. Крім цього, на відеозаписі в правій частині розташований транспортний засіб марки «Renault» моделі «Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Після чого під час огляду відеозапису о 14 год. 08 хв. 04 сек., видно як водій, а саме свідок ОСОБА_16 під`їхав до ОСОБА_11 , який на той момент зупиняв проїжджаючі на зустріч автомобілі, побачив, що ОСОБА_11 одягнений в білу футболку, на нижній частині якої наявні сліди речовини бурого кольору, в правій руці тримає білий поліетиленовий пакет, та прямує в бік пригальмувавших автомобілів.

Крім цього на відеозаписі о 14 год. 08 хв. 04 сек., зафіксовано, як ОСОБА_11 підходить до автомобіля свідка ОСОБА_16 та просить доставити його до закладу охорони здоров`я якнайшвидше, на запитання свідка ОСОБА_16 «що сталось?» ОСОБА_11 повідомив «вдарили ножем». В той момент поки свідок ОСОБА_16 на мобільному телефоні намагається знайти найближчу лікарню, ОСОБА_11 знесиленим голосом просить робите це швидше. В подальшому ОСОБА_11 сідає до іншого автомобіля білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , який також зупинився на допомогу та вони разом прямують до м. Біла Церква, а саме до закладу охорони здоров`я.

На відеозаписі о 14 год. 10 хв. 19 сек., вбачається як два автомобіля починають рух у напрямку м. Біла Церква, з метою доставки ОСОБА_11 до закладу охорони здоров`я.

Наявна ж у справі постанова від 10.05.2019 про визнання флеш-накопичувача із відео реєстратора речовим доказом, підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Протокол огляду флеш-накопичувача та перегляд відеозапису, який міститься на ньому від 10.06.2019 складений слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 відображає аналогічну інформацію, яка була встановлена судом при дослідженні флеш-накопичувача безпосередньо в залі судового засідання під час судового розгляду.

Згідно з протоколу отримання речей та документів від 10.05.2019 слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 отримано від свідка ОСОБА_14 добровільно виданий диск для лазерних систем зчитування із написом «Artex», на якому міститься аудіо-запис розмови людини чоловічої статті, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_11 , якого свідок ОСОБА_14 на своєму транспортному засобі 09.05.2019 доставляла до Білоцерківської районної лікарні.

До протоколу долучений диск, який був прослуханий та досліджений судом у судовому засіданні.

З дослідженого судом у судовому засіданні аудіозапису розмови ОСОБА_11 зі свідком ОСОБА_14 , яка везла ОСОБА_11 до закладу охорони здоров`я з автодороги Київ - Одеса для надання медичної допомоги. Отже, з аудіозапису, який міститься на диску вбачається, що свдок ОСОБА_14 включила диктофон та повідомила про це ОСОБА_11 , який під час шляху до медичного закладу повідомив, що його тільки що ножем вдарив ОСОБА_6 , за гроші, оскільки він йому повинен гроші. Також ОСОБА_11 зазначив, що ОСОБА_6 хотів його вбити. При цьому ОСОБА_11 двічі назвав прізвище, ім`я по батькові ОСОБА_6 , як на особу, яка завдала йому тілесні ушкодження ножем.

Таким чином, з урахуванням дослідженого диску, суд не приймає до уваги зауваження сторони захисту щодо відсутності на диску посилання ОСОБА_11 на прізвище обвинуваченого, як на особу, яка завдала потерпілому тілесні ушкодження.

Крім цього, не заслуговує на увагу зауваження сторони захисту щодо отримання флеш-накопичувача та диску від свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 згідно протоколів від 10.05.2019 про отримання речей та документів, у непроцесуальний спосіб, оскільки у протоколах відсутні посилання на ст. 104 КПК України. Отже, відсутність у протоколах про отримання речей та документів від 10.05.2019, посилання на правову норму, а сам ст. 104 КПК України не створює наслідків для визнання вказаних доказів недопустимими, оскільки вказані протоколи від 10.05.2019 повністю відповідають вимогам ст. 104 КПК України та складаютьсяі з вступної, описової та заключної частин, в яких зазначені обов`язкові відомості, як-то час, місце проведення, назва процесуальної дії, особа, яка проводить процесуальну дію, особи, які були присутні під час проведення процесуальної дії, отримані відомості в результаті проведених процесуальних дій, вилучені речі.

Згідно рапорту оперативного чергового Печерського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві вбачається, що 17.07.2019 о 19.48 год. отримано та зараєстровано заяву в ЄО за № 31581 від 17.07.2019 про раптову смерть о 19.47 гож. 17.07.2019 за адресою: АДРЕСА_5 , у військовому госпіталі у реанімації для хірургічних хворих помер чоловік на прізвище ОСОБА_22 , який знаходився на лікуванні в лікарні з ножовим пораненням, яке отримав по Одеській трасі не подолік Білоце Церкви .

З протоколу огляду, складеного 17.07.2019 з 21.00 год. по 21.43 год. вбачається, що огляд був проведений старшим слідчим Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , під час якого оглянуто палату № 1 на 4 поверсі реанімаційного відділення Київської міської клінічної лікарні за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 9, де виявлено труп ОСОБА_11 на тілі якого наявні виявлені катетори у вигляді трубок із рота та живота, а також у районі живота наявні марлеві пов`язки. Крім цього на лівій нозі наявна бірка з написом прізвища, ім`я по батькові трупа та причина смерті: « ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , час смерті 19.23 год. ішемичний шок, гостра серцевосудинна недостатність».

Судом встановлено, що досліджений протокол, складений із дотриманням вимог статтей 104, 105, 237 КПК України.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_13 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 19.07.2019 Шевченківським районним у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, зроблений актовий запис № 204.

Отже встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 від отриманих ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, у зв`язку з чим допитати вказаного потерпілого безпосередньо в судовому засіданні не виявилося можливим, а тому прокурор надав до суду для дослідження протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 , складений старшим слідчим слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_25 від 10.05.2019 у період з 10.44 год. по 10.53 год. у приміщенні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашка, 9.

Під час вказаної слідчої дії застосовувалися технічні засоби фіксації, носій інформації був переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні, який містить дані зазначеної слідчої дії, а саме на запитання учасників процесуальної дії потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що тілесні ушкодження йому завдав ОСОБА_6 , який є його другом, вказана подія мала місце на повороті до с. Черкас, вказане місце зустрічі визначив ОСОБА_6 з метою передачі потерпілому грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, з загальної суми боргу 35000 доларів США. Під час нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , потерпілий перебував на водійському сидінні, в той час ОСОБА_6 занходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля ОСОБА_11 , на якому останній приїхав на місце зустрічі. З початку ОСОБА_11 не бачив, чим саме ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження, але коли вже вихватив зброю з рук ОСОБА_6 , потерпілий побачив, що це був ніж. Під час нанесення ударів ножем ОСОБА_6 промовляв: «- Получай!», що на думку потерпілого свідчить про умисність дій ОСОБА_6 . Після того, як потерпілий вихватив ніж з рук ОСОБА_6 , останній руками обхватив шию ОСОБА_11 та став душити останнього, під час чого ОСОБА_11 ногою відкрив двері автомобіля та вивалився зі свого транспортного засобу. Під час сутички між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , яка відбувалась в транспортному засобі останнього, потерпілий спробував відбитися від ОСОБА_6 , але останній переважав його за фізичною силою. В транспортному засобі ОСОБА_11 , останній ОСОБА_6 жодних тілесних ушкоджень не наносив.

Після того, як ОСОБА_11 вивалився зі свого транспортного засобу з ножем у руках, який відібрав у ОСОБА_6 , потерпілий почав намагатись залишити місце конфлікту та скритися від ОСОБА_6 , однак останній продовжував переслідувати ОСОБА_11 , в результаті затягнув останнього знов у транспортний засіб останнього зі сторони водійського сидіння та почав наносити кулаками рук тілесні ушкодження ОСОБА_11 , в результаті останній відчув, що він стає значно слабшим, у зв`язку з чим почав розмахувати ножем. При цьому деталів у вигляді механізму нанесення ударів та їх потрапляння у ОСОБА_6 , потерпілий не пам`ятав. У ході вказаної боротьби ОСОБА_11 сильно вкусив ОСОБА_26 за палець, внаслідок чого ОСОБА_6 закричав та відпустив ОСОБА_11 . У результаті чого ОСОБА_11 втік, де при цьому, де був та що робив ОСОБА_6 , потерпілий не бачив. Далі ОСОБА_11 вийшов на проїжджу частину автодорги Одеса-Київ, та почав зупиняти транспортні засоби. До вказаного конфлікту ОСОБА_6 потерпілому жодного разу не погрожував застосуванням сили. Однак, потерпілий ОСОБА_11 боявся ОСОБА_6 , оскільки він повинен був потерпілому ОСОБА_11 великі гроші, у зв`язку з чим на погляд ОСОБА_11 , це і була причина завдання ОСОБА_6 йому тілесних ушкоджень.

Крім цього на пропозицію учасника процесуальної дії додати показання, потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що під час бійки, останній умовляв ОСОБА_6 не вбивати його, але ОСОБА_6 відповів, що вже пізно.

При оцінці зазначеного протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.05.2019 з СД-диском, суд зауважує наступне.

Так, судом приймається до уваги вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, де зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, засада кримінального провадження - безпосередність у дослідженні судом показань полягає в тому, що суд у ході судового розгляду особисто сприймає відомості щодо обставин кримінального провадження, які відомі обвинуваченому, потерпілому, свідкам, експерту та мають значення для цього кримінального провадження.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З викладених норм вбачається, що всі докази, як правило, повинні подаватися під час публічного розгляду в присутності обвинуваченого для забезпечення змагальності сторін. Однак з цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. З позиції ЄСПЛ вбачається, що якщо підсудному було надано відповідну та належну можливість заперечити такі показання, чи то при їх наданні, чи на пізнішому етапі, прийняття їх як доказів не суперечитиме саме по собі вимогам п. 1 та п. 3 «d» ст. 6 Конвенції. Але з цього випливає, що засудження не може виключно або вирішальною мірою ґрунтуватися на показаннях, які сторона захисту не могла оспорити.

Суд вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або тяжкої хвороби, яка заважає останній бути присутній в судовому засіданні безпосередньо.

Отже, згідно з аналізом норм національного законодавства вбачається, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи, але якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, на підставі ч. 3 ст. 97 КПК України, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час досудового розслідування, і сам факт відсутності такої особи під час судового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ по вказаному питанню, яке викладене вище та вважає його допустимим у сукупності з іншими дослідженими доказами у судовому засіданні.

Вказана позиція суду, повністю узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 (провадження № 51-4690км19), де суд зазначив, що суд може визнати належним доказом протокол допиту свідка або потерпілого, якщо 1) під час судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення доведено поважні причини неявки головного свідка у судове засідання; 2) протокол допиту свідка оголошено та долучено до матеріалів кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні; 3) сторона захисту не була позбавлена можливості заперечувати показання, які відображені у протоколі, надавши суду відповідні докази; 4) показання свідка (протокол допиту) не були єдиним доказом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що ухвалюючи вирок, обґрунтовує прийняте рішення не тільки на підставі показань потерпілого ОСОБА_11 , які надавались під час досудового розслідування, а і на підставі інших зібраних та досліджених доказів по справі.

Крім цього, вказана позиція також узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, у справі «Жуковський проти України» від 03.03.2011 заявник стверджував, що кримінальне провадження щодо нього було несправедливим і що в основу вироку стосовно нього суди поклали показання свідків, яких йому не надали можливості допитати. Своєю чергою ЄСПЛ вказав, що суд за певних обставин може послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття як доказу само по собі не суперечить п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.

У судовому засіданні було встановлено, що вказаний протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.05.2019 з долученим відеозаписом, на якому зафіксована процесуальна дія, відкривався стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України на стадії досудового розслідування при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.05.2019 вбачається, що він складений відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 104 КПК України, тобто допит фіксувався за допомогою відеокамери, у зв`язку з чим, текст показань у протокол не внесений, оскільки жодний учасник процесуальної дії не наполягав на цьому. Отже, у протоколі зазначено, що показання зафіксовані на носії інформації, який доданий до нього.

Таким чином вказані показання потерпілого суд визнає належними та допустимими оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України, що надає підстави суду не брати до уваги зауваження сторони захусту щодо визнання вказаного письмового доказу недопустимим доказом, у зв`язку з порушенням слідчом вимог, передбачених ст. 225 КПК України, оскільки слідчий не звернувся до слідчого судді для проведення допиту потерпілого з дотриманням принципу змагальності.

При цьому суд бере до уваги позицію сторони обвинувачення, викладеної під час судового розгляду, яка полягала в тому, що стан здоров`я потерпілого ОСОБА_11 не надава часу слідчому звернутися з клопотанням про допит до слідчого судді, який для розгляду вказаного клопотання повин був призначити судове засідання, повідомити всіх учасників про дату та місце проведення допиту, тобто слідчий провів процесуальну дію відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, який здійснював свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Так, з дослідженої процесуальної дії у судовому засіданні судом встановлено, що жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.05.2019 складений відповідно до вимог статей 104-107, 224 КПК України.

При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ по вказаному питанню, яке викладене вище та вважає протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.05.2019 з відеозаписом допустимим у сукупності з іншими дослідженими доказами у судовому засіданні.

Протоколом огляду предмету від 25.05.2019 з фототаблицею, слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 оглянуто мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-N9005» чорного кольору та мобільний телефон марки «Asus», чорного кольору, які були у використанні, пошкоджень не виявлено. Оглянуті мобільні телефоні на час огляду знаходяться у вимкненому стані, останні передані на відповідальне зберігання, відповідно до розписки представнику потерпілої.

Отже, проаналізувавши інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти безпосередньо в частині доказів, які прямо стосуються фактів справи, суд установив, що відповідно з наданою в порядку ст. 220 КПК України фотознімок змобільного телефону марки «Samsung», який належав потерпілому ОСОБА_11 та який був добровільно наданий потерпілою ОСОБА_8 для огляду під час допиту останньої вбачається, що в телефонній книжці мобільного телефону наявний номер НОМЕР_14 , з яких три вихідних дзвінка зроблено ОСОБА_11 та один 09.05.2019 четверг о 12.43 входящий дзвінок, також в смс повідомленнях наявний діалог між ОСОБА_11 та ОСОБА_27 , згідно з яким 07.04.2019 наявний текст від ОСОБА_11 , на телефон ОСОБА_6 про те, що він отримав (квітень) 300; залишок 32200 доларів, а також привітання ОСОБА_28 зі святом Великої Пасхи. 09.05.2019 наявний текст смс повідомлення про те, що ОСОБА_6 не бере слухавку та повідомлення того, що ОСОБА_11 виїхав та об 11.00 буде на Клеверном .

Крім цього ОСОБА_6 мав, ще один номер мобільного телефону, який був записаний у ОСОБА_30 в телефонній книжці НОМЕР_15 , за цим номером в журналі наявні вхідні та вихідні дзвінки між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .

Також з смс-повідомлень у мобільному телефоні ОСОБА_11 наявне смс - повідомлення від останнього ОСОБА_6 наступного змісту: «виключно для фіксування в пам`яті теми: стар 36100: 1. (січ) - 300. Залишок 35800; 2. (лют) - 300. Залишок 35500. 3. (берз) - 300. Залишок 32500».

Крім цього на підтвердження обставини наявності боротьби між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 09.05.2019 під час зустрічі останніх на трасі Одеса - Київ, поблизу з`їзду до с. Чупира, Білоцерківського району, Київської області, головний лікар Васильківської Ценральної районної лікарні ОСОБА_31 повідомив, що адміністрація лікарні інформує, що пацієнт ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 за період червня знаходився на стаціонарному лікуванні у інфекційному відділенні: з 05.06.2019 по 18.06.2019 з приводу Гострого гастроентероколіту. З 25.06.2019 по 03.07.2019 продовжив стаціонарне лікування з приводу Правобічної нижньодольової не госпітальної пневмоній.

При цьому, з досліджених судом, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Даними висновку експерта № 10-1086 від 11.07.2019, встановлено, що на наданому на дослідження предметі схожому на розкладний ніж, а саме на клинку (об`єкт № 1) та руків`ї (об`єкт № 2) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених на клинку (об`єкт № 1) предмета схожого на розкладний ніж, які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Встановлено генетичні ознаки слідів крові виявлених на руків`ї (об`єкт № 2) предмета схожого на розкладний ніж, які є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб і непридатні для ідентифікації.

Генетичні ознаки слідів крові виявлених на клинку (об`єкт № 1) предмета схожого на розкладний ніж збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених на клинку (об`єкт № 1) предмета схожого на розкладний ніж та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 , складає 3,43 х 10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові в об`єкті №1 від потерпілого ОСОБА_11 виключається.

Згідно висновку експерта № 313/д від 27.06.2019, встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , 1960 року народження, знайдені наступні ушкодження: колото-різане проникаюче поранення живота з пошкодженням круглої зв`язки печінки; колото-різана рана лівої пахвової западини; різана рана нижче правого кута нижньої щелепи; різано-скальпована рана основної фаланги 2-го пальця лівої кисті; рана на 3-му пальці лівої кисті на долонній поверхні; геморагічний шок II ступеню.

Описані ушкодження могли бути заподіяні гострими предметами, можливо у строк указаний в ухвалі.

Проникаюче колото-різане поранення живота відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. Інші рани, перераховані в пункті 1 підсумків, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менше, ніж п`ять точок прикладання сили.

Таким чином вказані висновки експертів № № 10-1086 від 11.07.2019 та № 313/д повністю підтверджують покази потерпілого ОСОБА_11 , щодо обставин, які мали місце 09.05.2019 під час його зустрічі з ОСОБА_6 на повороті до с. Черкас, Білоцерківського району, Київської області, які ОСОБА_11 виклав під час допиту 10.05.2019 у лікарні, а саме, що останній ОСОБА_11 після того, як вихватив ніж у ОСОБА_6 та при спробі втекти був наздагнений ОСОБА_6 , який почав наносити удари ОСОБА_11 , у відповідь на що останній почав розмахувати ножем, у результаті чого міг нанести тілесні ушкодження, а також після того, як ОСОБА_11 сильно укусив за палець ОСОБА_6 , останній від болю закричав та відпустив ОСОБА_11 , який втік з місця конфлікту.

Згідно висновку експерта № 10-1087 від 03.07.2019, встановлено, що на наданому на дослідження змиві РБК біля одягу (об`єкт № 3) виявлено кров людини.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 1) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК біля одягу (об`єкт № 3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК біля одягу (об`єкт № 3) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК біля одягу (об`єкт № 3) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2), складає 3,43 х 10 у -37 степені. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від потерпілого ОСОБА_11 , виключається.

На наданій на дослідження речовині ззовні схожій на грунт (об`єкт № виявлено кров людини.

Генетичні ознаки слідів крові виявлених на речовині ззовні схожій на грунт (об`єкт № 4) не встановлено, у зв`язку із недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

На наданому на дослідження змиві РБК ліворуч від речей в траві (об`єкт № 5) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК ліворуч від речей в траві (об`єкт № 5), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК ліворуч від речей в траві (об`єкт № 5) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК ліворуч від речей в траві (об`єкт № 5) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2), складає 3,43 х 10 у - 37 степені. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від потерпілого ОСОБА_11 , виключається.

На наданому на дослідження змиві РБК з дороги біля автомобіля (об`єкт № 6) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК з дороги біля автомобіля (об`єкт № 6), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК з дороги біля автомобіля (об`єкт № 6) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК з дороги біля автомобіля (об`єкт № 6) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2), складає 3,43 х 10 у - 37 степені.

Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від потерпілого ОСОБА_11 , виключається.

На наданому на дослідження змиві РБК з салону авто біля водійських дверей (об`єкт № 7) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДІЖ-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК з салону авто біля водійських дверей (об`єкт № 7), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК з салону авто біля водійських дверей (об`єкт № 7) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК з салону авто біля водійських дверей (об`єкт № 7) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2), складає 3,43 х 10 у - 37 степені.

Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від потерпілого ОСОБА_11 , виключається.

На наданому на дослідження змиві РБК з лівого боку авто (об`єкт № 8) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК з лівого боку авто (об`єкт № 8), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК з лівого боку авто (об`єкт № 8) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК з лівого боку авто (об`єкт № 8) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2), складає 3,43 х 10 у - 37 степені. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від потерпілого ОСОБА_11 , виключається.

На наданому на дослідження змиві РБК з правої дверки грузової (об`єкт № 9) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК з правої дверки грузової (об`єкт № 9), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК з правої дверки грузової (об`єкт № 9) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК з правої дверки грузової (об`єкт № 9) та зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2), складає 3,43 х 10 у - 37 степені. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,9 х 10 у 36 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від потерпілого ОСОБА_11 , виключається.

На наданому на дослідження змиві РБК біля автомобіля (об`єкт № 10) виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених у змиві РБК біля автомобіля (об`єкт № 10), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки слідів крові виявлених у змиві РБК біля автомобіля (об`єкт № 10) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові виявлених у змиві РБК біля автомобіля (об`єкт № 10) та зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (об`єкт № 1), складає 3,13 х 10 у -34 степені. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 3,19 х 10 у 33 степені осіб.

Походження вищевказаних слідів крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається.

Згідно висновку есперта № 314/д від 04.07.2019, встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_11 , 1966 року народження, знайдені наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, шлунка, підшлункової залози; наявність крові в черевній порожнині (2,5 літра); геморагічний шок IV ст.; рани (різані) 4-го пальця лівої кисті.

Описані ушкодження (згідно медичної карти стаціонарного хворого колото- різані та різані) могли бути заподіяні гострими предметами, можливо, в строк указаний в ухвалі.

Перераховані в пункті 1 підсумків тілесні ушкодження на животі та в животі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя; рани на 4-му пальці лівої кисті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менше, ніж дві точки прикладання сили.

Даними висновокм експерта № 107 від 02.07.2019 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнм антигеном Н.

На жилетці, в об`єктах № № 1-5, 7, 8, надісланий на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові, в об`єктах № 1-5, 7, 8, виявлений тільки антиген Н. Отже, кров в об`єктах № №1-5, 7, 8 на жилетці могла походити від потерпілого ОСОБА_11 . Таким чином, походження крові в даних об`єктах від підозрюваного ОСОБА_6 виключається.

В об`єкті № 6 на жилетці, надісланій на дослідження, кров не виявлена.

Таким чином, згідно вказаного висновку суддом встановлено, що вказаний висновок підтверджує покази потерпілого ОСОБА_11 від 10.05.2019, який зазначив, що після того, як ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів ножем, ОСОБА_11 вихватив ніж у ОСОБА_6 та вивалився з транспортного засобу, при цьому при спробі втікти ОСОБА_11 був наздогнаний ОСОБА_6 , з яким у останнього відбулась бійка, під час якої останній перебував над ОСОБА_11 та наносив останньому удари кулаками по тулубу та рукам, саме в зазначений час жилетка, в яку був одягнутий ОСОБА_6 могла торкатися місця нанесення тілесного ушкодження на тілі ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта № 106 від 27.06.2019, вбачається, що кров потерпілого гр. ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

Кров підозрюваного гр. ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном К.

На сорочці, в об. №№ 1-11, надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові, в об. №№ 1-9,11 виявлений тільки антиген Н. Отже, кров в об. №№ 1-9,11 могла походити від потерпілого гр. ОСОБА_11 . Приналежність крові в даних об`єктах підозрюваному гр. ОСОБА_6 виключається.

В об. № 10 на сорочці виявлені антигени В та Н. Отже, кров в об. № 10 може належати підозрюваному гр. ОСОБА_6 , не виключається в даному об`єкті домішок крові потерпілого гр. ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта № 108 від 08.07.2019, вбачається, що кров потерпілого гр. ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

Кров підозрюваного гр. ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном К.

На спортивній кофті, в об. №№ 1-6, надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові, в об. №№ 1-6 виявлений тільки антиген Н. Отже кров в об. №№ 1-6 на спортивній кофті могла походити від потерпілого гр. ОСОБА_11 . Таким чином, походження крові в даних об`єктах від підозрюваного гр. ОСОБА_6 виключається.

Згідно висновку експерта № 109 від 03.07.2019, вбачається, що кров потерпілого гр. ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

Кров підозрюваного гр. ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н.

На футболці, в об. №№ 1-17, надісланій на дослідження, виявлена кров_ людини. При встановленні групової належності крові, в об. №№ 1,3,6,7,9,11,13,16,17 виявлені антигени В та Н, а в об. № 12 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А, а також антиген Н. Отже, кров в даних об`єктах може належати підозрюваному гр. ОСОБА_6 , не виключається в даних об`єктах домішок крові потерпілого гр. ОСОБА_11

В об. №№ НОМЕР_16 виявлений тільки антиген Н. Отже, кров в об. №№ 2,4,5,8,10,14,15 могла походити від потерпілого гр. ОСОБА_11 . Таким чином, приналежність крові в даних об`єктах підозрюваному гр. ОСОБА_6 виключається.

Згідно висновку експерта № 110 від 27.06.2019, вбачається, що кров потерпілого гр. ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

Кров підозрюваного гр. ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н.

На штанах джинсових, в об. №№ 1-7, надісланих на дослідження, виявлена кров людини.

В об. №№ 2,3,5 встановлена группа В з ізогемагглютиніном анти-А, виявлений також антиген Н; в об.№№1,4,6,7 виявлені антигені В і Н. Отже кров в об. №№ 1-7 могла походити від підозрюваного гр. ОСОБА_6 , не виключено також походження в слідах об.№№1-7 антигену Н за рахунок домішку крові потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта № 111 від 27.06.2019, вбачається, що кров потерпілого гр. ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

Кров підозрюваного гр. ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н.

На черевиках в об. №№ 1-3, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові, в об. №№ 1-3, встановлена группа В з ізогемагглютиніном анти-А, виявлений також антиген Н; в об. №2 виявлені антигені В і Н. Отже кров в об. №№ 1-3, мо. гла походити від підозрюваного гр. ОСОБА_6 , не виключено також походження в слідах об№№ 1-3, антигену Н за рахунок домішку крові потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно висновку експертого дослідження № 011-2805-2019 проведеного з 18.07.2019 по 03.10.2019, вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , 1966 року народження, виявлено: а) рубець на передній поверхні живота справа, відповідно ньому рубець на очеревині, ушитий вузловими швами; каламутна сіро-жовта рідина в черевній порожнині з нитками фібрину (гнійно-фібринозний перитонит); спайковий процес в черевній порожнині з гнійними порожнинами в товщі; хронічний панкреатит.

б) гістологічно: фібропластичне продуктивне запалення з фокусами чужорідних включень в апараті «м`які тканини з очеревиною; хронічний фібро пластичний панкреатит та загострення хронічного ерозивного дуоденіту; продуктивний катаральний ентероколіт; ділянки розростання грануляційної тканини по параорганній жировій клітковині з фібро пластично-продуктивним серозитом в препаратах тіла підшлункової залози, наднирника, печінки, селезінки; вогнищевий інтерстиціальний серозний міокардит; шутування кровообігу з дифузним нефронекрозом нирки; вогнищева токсикоз-гіпоксемічна дистрофія нейроцитів кори півкулі, на фоні набряк-набуханні речовини півкуль головного мозку; вогнищева серозно-гнійна бронхопневмонія з респіраторним дистрес-синдромом та серозним набряком легень; білкова дистрофія внутрішніх органів, нерівномірно виражене кровонаповнення з порушенням реологічних властивостей крові у внутрішніх органах.

в) з даних медичної картки хворого відомо: стан після операції: лапаротомія, резекція тонкої кишки, ушивання ран шлунку, дренування черевної порожнини, з приводу сліпого колото-різаного поранення (09.05.2019) живота з пошкодженням підшлункової залози, шлунку, тонкої кишки, травматичного, геморагічного шоку IV ступеню; розвиток гострої кишкової непрохідності, з приводу чого 16.05.2019 виконано санація, дренування черевної порожнини; розвиток ферментативного перитоніту на фоні поранення головного панкреатичного протоку; розвитком дуоденальної нориці, на тлі якої відмічались важкі електролітні втрати.

Виходячи з вище викладеного можна зробить висновок, що рановий канал йшов від рубця на попередній поверхні живота, ймовірно мав напрям спереду назад та справа на ліво, ушкоджував на своєму шляху очеревину (рубці виявлено при розтині), ушкоджував шлунок, тонку кишку, підшлункову залозу (за даними медичної документації). Ушкодження міг спричинити предмет, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, (характер травмуючого предмета визначити неможливо за даними судово-криміналістичного дослідження.)

Вище вказане поранення живота, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя поранення живота, яке проникає в черевну порожнину, ушкоджень шлунка, тонкого кишківника, підшлункової залози, з полі органною недостатністю).

Смерть ОСОБА_11 , 1966 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком перитоніту, спайкового процесу в порожнині очеревини, панкреатиту і полі органною недостатністю. Цей висновок зроблений на основі вище описаних даних в пунктах а) б) в).

Згідно висновку експертого дослідження № 061-1357-2019 проведеного з 24.04.2019 по 25.09.2019, встановлено вогнищевий інтерстиціальний серозний міокардит; ділянки змішаної (ішемічна метаболічна) міокардіодистрофії з гіпертрофією та осередками атонії метаболічно змінених волокон кардіоміоцитів. Шунтування кровообігу з дифузним нефронекрозом нирки, на фоні дрібновогнищеного мікроапостематозного нефриту. Продуктивний лептоменінгіт з дрібними діапедезними крововиливами різної давнини. Вогнищева токсико-гіпоксемічна дистрофія нейроцтів кори півкулі, на фоні набряк-набуханні речовини півкуль головного мозку. Вогнищева серозно-гнійна бронхопневмонія з респіраторним дистрес-синдром та серозним набряком легень. Реактивний персистуючий гепатит з центролобулярними фокусами пекрозу паренхіми, з переходом у неповний септальний цироз печінки; дрібновогнишевий крупнокрапельний жировий гепатоз з явищем холестазу. Дифузна деліпідизація коркового наднирника.

Хронічний фібропластичний панкреатит та загострення хронічного ерозивного дуоденіту в препараті «голівка підшлункової залози» та в препараті тіла підшлункової залози. Ділянки розростання грануляційної тканини по параорганній жировій клітковині з фібронластпчно-продуктивним серозитом в препаратах тіла підшлункової залози, наднирника, печінки, селезінки; ділянка зрощення капсули селезінки з прилягаючими структурним шаром м`язових волокон. Фібропластичне продуктивне запалення з фокусами чужорідних включень в препараті «м`які тканини з очеревиною з передньої поверхні живота». Продуктивний катаральний ентероколіт, в фоні дрібних старих крововиливів з поширеною ділянкою проліферуючої грануляційної тканини у товщі стінки тонкої кишки.

Білкова дистрофія, нерівномірно виражене судинне кровонаповнення з порушенням реологічних властивостей крові у внутрішніх органах: внутрішньосудинний стаз та сладж еритроцинтів з явищами дисоціації, серозна імбібіція судинних стінок.

При дослідженні висноків експертих досліджень № 011-02805-2019 та № 061-1357-2019 судом врахована правова позиція викладена колегією суддів Першої судової палати ККС ВС від 07.09.2023 у справі № 357/14369/17 про те, що сторона обвинувачення має право на власний розсуд визначати обсяг доказів, необхідних і достатніх для доведення винуватості особи в інкримінованому злочині та притягнення її до кримінальної відповідальності.

Відповідно висновку експерта № 012-180-2805-2019 проведеного з 29.08.2019 по 07.10.2019, вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , 1966 року народження, виявлено: а) Рубець на передній поверхні живота справа, відповідно ньому рубець на очеревині, ушитий вузловими швами; каламутна сіро-жовта рідина в черевній порожнині з нитками фібрину (гнійно-фіблинозний перитонит); спайковий процес в черевній порожнині з гнійними порожнинами в товщі; хронічний панкреатит.

б) Гістологічно: фібропластичне продуктивне запалення з фокусами чужорідних включень в препараті «м`які тканини з очеревиною; хронічний фібро пластичний панкреатит та загострення хронічного ерозивного дуоденіту; продуктивний катаральний ентероколіт; ділянки розростання грануляційної тканини по параорганній жировій клітковині з фібро пластично-продуктивним серозитом в препаратах тіла підшлункової залози, наднирника, печінки, селезінки; вогнищевий інтерстиціальний серозний міокардит; шунтування кровообігу з дифузним нефронекрозом нирки; вогнищева токсикоз-гіпоксемічна дистрофія нейроцитів кори півкулі, на фоні набряк-набуханні речовини півкуль головного мозку; вогнищева серозно-гнійна бронхопневмонія з респіраторним дистрес-синдромом та серозним набряком легень; білкова дистрофія внутрішніх органів, нерівномірно виражене кровонаповнення з порушенням реологічних властивостей крові у внутрішніх органах.

в) З даних медичної картки хворого відомо: стан після операції: лапаротомія, резекція тонкої кишки, ушивання ран шлунку, дренування черевної порожнини, з приводу сліпого колото-різаного поранення (09.05.2019) живота з пошкодженням підшлункової залози, шлунку, тонкої кишки, травматичного, геморагічного шоку IV ступеню; розвиток гострої кишкової непрохідності, з приводу чого 16.05.2019 виконано санація, дренування черевної порожнини; розвиток ферментативного перитоніту на фоні поранення головного панкреатичного протоку; розвитком дуоденальної нориці, на тлі якої відмічались важкі електролітні втрати.

Виходячи з вище викладеного можна зробить висновок, що рановий канал йшов від рубця на передній поверхні живота, ймовірно мав напрям спереду назад та справа на ліво, ушкоджував на своєму шляху очеревину (рубці виявлено при розтині), ушкоджував шлунок, тонку кишку, підшлункову залозу (за даними медичної документації). Ушкодження міг спричинити предмет, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, (характер травмуючого предмета визначити неможливо за даними судово-криміналістичного дослідження).

Вище вказане поранення живота, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя поранення живота, яке проникає в черевну порожнину, ушкоджень шлунка, тонкого кишківника, підшлункової залози, з поліорганною недостатністю).

Смерть ОСОБА_11 , 1966 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком перитоніту, спайкового процесу в порожнині очеревини, панкреатиту і поліорганною недостатністю. Цей висновок зроблений на основі вище описаних даних в пунктах а) б) в).

Суд не приймає до уваги зауваження захисника щодо визнання вищевказаних висновків експертів недопустимими доказами з причин відсутності вказаних висновків у переліку реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки вказана позиція спростовується наявністю протоколу від 30.10.2019 про надання доступу до матеріалів кримінального провадження захиснику -адвокату ОСОБА_33 та підозрюваному ОСОБА_6 з 11:50 годин по 12:19 годин матеріалів кримінального провадження № 0001316 від 09.05.2019 для ознайомлення, де всі матеріали еспертиз та досліджень заначені, а відповідні підписи підтверджують факт ознайомлення сторони захситу зі всіма матеріалами кримінального провадження.

Так, для визнання доказу недопустимим може бути виключно наявність істотних порушень фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України при їх отриманні, оскільки захисником не доведено наявність істотних порушень прав і свобод при отриманні вказаних висновків експертів, тому суд визнає їх допустими доказами.

Відповідно до висновку експерта № 86/К проведеного з 08.09.2021 по 11.01.2022 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2021, вбачається, що вивчивши та проаналізувавши надані для проведення екепертизи матеріали, у відповідності до питань, що поставлені на вирішення в ухвалі суду, екепертна комісія приходить до підсумків:

1 (питання № 1,2, 5, 6, 7, 8, 9 Ухвали). При вивчені наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_11 , 1966 року народження, та результатів судово-медичного дослідження його трупу («Висновок експертного дослідження» № 011-2805-2019 від 18.07-03.10.2019 року), встановлено, що у нього мали місце такі тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, шлунку, підшлункової залози; з крововиливом в черевну порожнину (2,5 літра), розвитком геморагічного шоку IV ступеню, затримки серцевої діяльності (клінічна смерть 09.05.2019 року о 16.04), поліорганної недостатності, гострої кишкової непрохідності, посттравматичного панкреатиту на фоні поранення головного панкреатичного протоку, панкреонекрозу, дуоденальної нориці, сепсису з септичною емболією легень, ексудативного перикардиту, метаболічної кардіоміопатії, двобічного гідротораксу; скупченням рідини в парапанкреатичній клітковині, малому тазу, черевній порожнині; спайкового процесу в порожнині очеревини;

б) різана рана в ділянці 4-го пальця лівої кисті.

Наслідком загоєння вхідного ранового отвору вищевказаного колото-різаного поранення живота та різаної рани в ділянці 4-го пальця лівої кисті є описані при судово-медичному досліджені трупу ОСОБА_11 рубці «На передній поверхні живота справа, в 7см від передньої серединної лінії тіла, на 8см нижче підреберної дуги, на висоті приблизно 99см від підошов, розташований косо-вертикальний, веретеноподібний рубець, (який повторює контурами колото- різану рану) розмірами Зх0,7см, нижній кінець орієнтований на 6 годин умовного циферблата заокруглений, верхній кінець - на 12 годин умовного циферблата наближений до загостреного» та «На лівій кисті, на внутрішній (долонній) поверхні нігтьової фаланги 4-го пальця, свється рубець лінійної форми довжиною 1см».

Вищевказані тілесні ушкодження спричинені гострим предметом (предметами), визначити індивідуальні властивості якого (яких), тобто яким саме травмуючим предметом чи предметами вони були нанесені - не є можливим, що, виходячи з даних наданої медичної документації, не виключає можливості їх спричинені гострим предметом, що має колюче-ріжучі властивості (типу клінка ножа) у вказаний в Ухвалі строк (09.05.2019 року).

Тілесне ушкодження, зазначене у п.п. «а», за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.3.К «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Виходячи із записів у наданій медичній документації та даних, отриманих при судово- медичному дослідженні трупу ОСОБА_11 , йому медична допомога від моменту надходження після отримання травми до Білоцерківської ЦРЛ до моменту настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19.23 в Національному військово-медичному клінічному центрі «ГВКГ» надавалася своєчасно, правильно та науково-обґрунтовано, відповідно до рекомендації щодо лікування такого характеру травми та її ускладнень, що містяться в медичній літературі по цій тематиці. В даному випадку несприятливий перебіг проникаючого колото-різаного поранення живота пояснюється характером цього поранення, в першу чергу через ушкодження підшлункової залози, яке за своїм характером є вкрай складним для лікування, особливо при наявності ушкоджень інших органів (в даному випадку тонкої кишки та шлунку), та спричиняє тяжкі післятравматичні ускладнення, які не у всіх випадках піддаються лікуванню. Згідно до даних медичної літератури з питань лікування травматичних ушкоджень підшлункової залози, навіть при правильному її лікуванні смертність при такій травмі в середньому складає від 12 до 73% від загальної кількості травмованих.

Виходячи із вищенаведеного, між спричиненням ОСОБА_11 проникаючого колото- різаного поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, шлунку, підшлункової залози, та настанням його смерті, згідно із даних судово-медичного дослідження його трупу, від ускладнень вказаного поранення (перитоніту, спайкового процесу в порожнині очеревини, панкреатиту і поліорганної недостатності) - вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Тілесне ушкодження, зазначене у п.п. «б», за критерієм тривалості розладу здоров`я, відповідно до п. 2.3.3 вищевказаних «Правил...», відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, не має причинно-наслідкового зв`язку із настанням смерті травмованого.

2 (питання № 4 Ухвали). При вивчені наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_11 та результатів судово-медичного дослідження його трупу, у нього не виявлено хронічних захворювань, «від яких могла би наступити його смерть, чи які б ускладнювали процес лікування та видужування».

3 (питання № 10 Ухвали). Для спричинення встановлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень необхідно дві травмуючи дії гострим предметом (предметами).

4 (питання № 12 Ухвали). ОСОБА_11 «міг самостійно рухатися» від моменту спричинення йому проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, шлунку, підшлункової залози до моменту настання декомпенсації функції внутрішніх органів (в першу чергу головного мозку) через наслідки цього поранення (в першу чергу, крововилив в черевну порожнину, що призвів до розвитку геморагічного шоку), що призвело до втрати свідомості. Однозначно встановити інтервал часу, в період якого поранений «міг самостійно рухатися» - не є можливим, так як це залежить від багатьох факторів, що не піддаються об`єктивній оцінці (індивідуальні властивості організму, швидкість кровотечі та інше).

5 (питання № 13 Ухвали). При вивчені наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , 1960 року народження, встановлено, що у нього мали місце такі тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням круглої зв`язки печінки;

б) різана рана нижче правого кута нижньої щелепи; колото-різана рана лівої пахвової западини; різано-скальпована рана основної фаланги 2-го пальця лівої кисті; рана на долонній поверхні 3-го пальця лівої кисті.

Вищевказані тілесні ушкодження спричинені гострим предметом (предметами), визначити індивідуальні властивості якого (яких), тобто яким саме травмуючим предметом чи предметами вони були нанесені - не є можливим, що, виходячи з даних наданої медичної документації, не виключає можливості їх спричинені гострим предметом, що має колюче-ріжучі властивості (типу клінка ножа) у вказаний в Ухвалі строк (09.05.2019 року).

Тілесне ушкодження, зазначене у п.п. «а», за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.3.К вищевказаних «Правил...», відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, так як без надання своєчасної спеціалізованої медичної допомоги з його приводу призводить до настання смерті.

Тілесні ушкодження, зазначені у п.п. «б», за критерієм тривалості розладу здоров`я, відповідно до п. 2.3.3 вищевказаних «Правил...», відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

6 (питання № 14 Ухвали). Для спричинення встановлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень необхідно чотири травмуючих дії гострим предметом (предметами).

7 (питання № З, 11, 15, 16, 17 Ухвали). Для вирішення вказаних питань Ухвали про призначення цієї експертизи - судово-медичних даних не мається.

За результатами аналізу інформації, зазначеної в Ухвалі про призначення цієї експертизи щодо можливих обставин спричинення тілесних ушкоджень (зі слів ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ) та співставлення цієї інформації з характером та локалізацією встановлених у вказаних громадян тілесних ушкоджень, слід вважати, що ці тілесні ушкодження (як у ОСОБА_11 , так і у ОСОБА_6 ) дійсно могли виникнути внаслідок травмуючих дій одним й тим же гострим предметом, коли цей предмет кожній з учасників конфлікту забирав один у одного та захищався від нього, на що вказують рани в діляцках пальців рук обох травмованих. Таким чином, встановлені у обох вищевказаних осіб тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує як ОСОБА_11 , так й ОСОБА_6

7 (питання № 18, 19 Ухвали). Вказані питання Ухвали про призначення цієї експертизи містять суб`єктивну складову, тобто не пілягають експертному аналізу.

Крім цього щодо висновку експерта № 072-81-2019 проведеного з 24.07.2019 по 30.05.2019 дослідженим судом, у судовому засіданні слід відмітити, що судом встановлено, що зазначений висновок, не доводить собою обставин регламентованих ст. 91 КПК України, у світлі чого суд сприймає його критично, як такий, що не містить у собі важливих фактичних даних для справи. Тим самим, цей висновок не може сприйматися, як належний через призму норм ст. 85 КПК України, яка указує, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином суд не приймає до уваги позицію сторони захисту щодо визнання досліджених висновків експертів недопустими доказами, оскільки досліджені висновки експертів проведені експертами, які входять до реєстру експертів України, перед початком проведення експертиз вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих висновків.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Отже, з досліджених висновків судово-медичних експертиз встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_11 стосовно отримання останнім ножевого поранення в живіт внаслідок нанесення ним удару, знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу, а також спростовують позицію сторони захисту щодо випадковості нанесення ножевого удару під час самозахисту ОСОБА_6 від удару ОСОБА_11 .

Суд приймає до уваги позицію сторони захисту щодо визнання недопустимим протоколу допиту ОСОБА_6 в якості свідка з відеозаписом до нього в умовах медичного закладу, під час проведення досудового розслідування. У ході допиту ОСОБА_6 показав, що він перший наніс удар ножем ОСОБА_11 у живіт, коли вони перебували в автомобілі ОСОБА_11 . Під час боротьби між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в автомобілі, останній скотився вниз з автодороги, і вони продовжили бійку біля автомобіля шляхом нанесення один одному ударів ножем, хто і скільки завдав ударів не пам`ятає. Після чого ОСОБА_6 відотриманих тілесних ушкоджень втратив свідомість, а ОСОБА_11 залишив місце конфлікту. При цьому ОСОБА_6 зазначив, що це він призначив ОСОБА_11 зустріч для того, щоб повернути йому частину грошового боргу. Під час зустрічі з ОСОБА_11 , ОСОБА_6 сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_4 , а ОСОБА_11 сидів ліворуч на сидінні водія. Також ОСОБА_6 під час допиту зазначив, що ніж належав йому та він взяв його з собою на зустріч, оскільки думав, що розмова може не скластися. Ніж знаходився у пакеті з таранкою (рибою).

Так, суд визнає недопустимим протокол допиту свідка ОСОБА_6 з відеозаписом на підставі ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2019 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001316 суд виходить з наступного.

Як видно з ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 07.08.2019 розгляд клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування було проведено за відсутності підозрюваного та його захисника. При цьому як зазначається в ухвалі захисник підозрюваного телефонограмою повідомлявся про час і місце розгляду клопотання слідчого, направив суду повідомлення про те, зазначене клопотання йому та підозрюваному ОСОБА_6 не вручене.

Суд погоджується з твердженням сторони захисту та констатує, що слідчий суддя, провівши розгляд клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців без участі підозрюваного та його захисника, не дотримався вимоги ч. 3 ст. 295-1 КПК України, якою передбачено їх обов`язкову участь.

Положеннями ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого розслідування і судового розгляду.

Реалізацію цього завдання здійснюють норми, що регулюють розумність строків (ст. 28 КПК), процесуальні строки (глава7 КПК)

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 28 КПК України зазначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 114 КПК України зазначено, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Така засада як розумність строків є своєрідною гарантією прав підозрюваного щоб він надмірно тривалий час не перебував у «невизначеному стані» та очікуванні у доступі до правосуддя.

Оцінюючи допущені слідчим суддею порушення вимог КПК України при розгляді клопотання слідчого за відсутності сторони захисту суд, в першу чергу, з`ясовує чи призвели такі порушення з боку слідчого судді та постановлене рішення до недотримання розумності строків та як наслідок до порушення конкретних прав та інтересів обвинуваченого,

При цьому у клопотанні стороною захисту не наведено обставини які б свідчили, що продовження слідчий суддею строку досудового розслідування призвело до порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією України та/або міжнародними договорами, якими гарантуються ці права і свободи та подальшого здобуття доказів внаслідок / в ході цих порушень.

Більш того як видно з ухвали слідчого судді від 07.10.2019 (а.с. 189-192 т. 4), у якій вирішено питання про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, указане питання вирішувалося за участі підозрюваного та його захисника і останні, покладаючись на розсуд слідчого судді не оскаржували розумності строків досудового розслідування та про порушення їх прав.

Таким чином хоча під час розгляду клопотання слідчого і не були дотримані у повному обсязі вимоги КПК України, однак в ході судового розгляду не встановлено, що указане рішення слідчого судді призвело до порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією України та/або міжнародними договорами а подальші докази здобуто внаслідок/в ході порушення цих фундаментальних прав і свобод особи.

Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні захисником в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про доповнення судового розгляду, а саме заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_12 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачи показання та за відмову від дачі показань, який показав, щоостанній на прохання ОСОБА_6 надав йому 16.04.2019 в якості позики грошову суму 1500 доларів США, на підтвердження чого надав розписку ОСОБА_6 про отримання вказаної суми у с відка.

Вказані показання свідка ОСОБА_12 суд не приймає до уваги, оскільки об?єктивних данних, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 1500 доларів США 09.05.2019 потерпілому ОСОБА_11 , які обвинувачений позичив у свідка ОСОБА_12 16.04.2019, відсутні. Оскільки покази обвинуваченого ОСОБА_6 надані останнім у судовому засіданні, які є суперечними не логічними, а також залишаються не зрозумілими, де ОСОБА_6 09.05.2019 залишив грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, чи в своїй кишені, чи останній йх залишив в транспортному засобі на якому приїхав на зустріч. Оскільки при огляді місця події та речей ОСОБА_6 жодних грошових коштів працівниками поліції у присутності понятий не виявлено. Крім цього, вказана розписка вказує на отримання грошей більш ніж за місяць до події яка інкримінується ОСОБА_6 , що може свідчити про використання вказаних грошових коштів ОСОБА_6 на інші потреби, а ні для повернення боргу ОСОБА_11 , а також сам факт позики не є підтвердженням поверненням боргу на вказану суму ОСОБА_11 .

При цьому суд зауважує, що всі повернені ОСОБА_6 сум боргових зобов`язань ОСОБА_11 в судовому засіданні обвинувачений визнав у повному обсязі, серед вказаних повернених сум, 1500 доларів США ОСОБА_6 не враховані.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілої, свідків, які були допитані судом, а також показання потерпілого ОСОБА_11 , який допитаний під час досудового розслідування, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Таким чином досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_6 про випадковий ножевий удар та потрапляння в живіт, що не може бути спростоване лише позицією обвинуваченого про його самозахист від нападу потерпілого ОСОБА_11 , а тому наполягання сторони захисту, що його дії належить кваліфікувати за ступеням тяжкості завданих тілесних ушкоджень, яке завдано через необережність, а саме за ст. 128 КК України, тобто за заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження, є неспроможними.

Так, спростовуючи доводи сторони захисту щодо відсутності прямого умислу ОСОБА_6 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 , суд зазначає, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину - колото-різаний предмет - ніж, тобто застосування зазначеного знаряддя до життєво важливого органу, створює велику ймовірність того, що можливо заподіяти смерті потерпілому. В судовому засіданні встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_6 на місце зустрічі та в автомобіль до ОСОБА_11 взяв з собою ніж, який приховав у пакеті з таранкою, та під час розмови зі ОСОБА_11 , обвинувачений цілеспрямовано зробив декілька ударів ножем у притул у живіт, коли потерпілий ОСОБА_11 не очікував, тобто у життєво важливий орган. Неправомірної поведінки з боку потерпілого ОСОБА_11 09.05.2019 під час судового розгляду не встановлено, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії можуть призвести до смерті потерпілого та бажав цього.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо випадкового нанесення ножового поранення у живіт ОСОБА_11 , не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Отже, позицію сторони захисту про відсутність у ОСОБА_6 умислу на заподіяння потерпілому смерті, а викладену обвинуваченим версію подій, де він заперечував наявність умислу на вбивство ОСОБА_6 , слід розцінювати як лінію захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вичненні інкримінованого йому злочину, а тому його дії слід кваліфікувати за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Частина 1 статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Пункт 6 ч. 2 ст. 115 КПК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів.

Перевіряючи позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його версії подій, які мали місце 09.05.2019 під час зустрічі зі ОСОБА_11 , тобто версії про самозахист, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В свою чергу, відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Перевищення меж необхідної оборони веде за собою кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

Визначальним під час вирішення питання про перевищення меж необхідної оборони є встановлення співвідношення між ступенем суспільної небезпечності посягання та заподіяною шкодою. При цьому необхідно враховувати п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику в справах про необхідну оборону» в якому роз`яснюється, що для установлення наявності або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Крім цього, відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 15.05.2014 у справі № 5-12кс14 та від 01.10.2015 у справі № 5-134кс15, та відповідно до усталеної судової практики, яка знайшла своє підтвердження у постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 342/538/14-к від 26.04.2018, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які не перевищували б меж необхідності, та шкода особі, яка здійснює посягання, що не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , судом врахований висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах відображений Верховним Судом колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11.07.2019 в справі № 331/1168/17, де зазначено, що учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину.

Крім цього відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 № 2 для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК ), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності в діях обвинуваченого умисного вбивства, суд враховує спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Так, умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову.

Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч.2 ст. 24 КК України).

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Таким чином, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретним умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в спосіб вчинення діянь.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 наполягав, що конфлікт 09.05.2019 розпочав саме потерпілий ОСОБА_11 , однак при цьому обвинувачений не зміг обгрунтувати вказану свою позицію, оскільки під час судових дебатів наполягав, що своєчасно та регулярно повертав свою заборгованість ОСОБА_11 .

Таким чином з позиції обвинуваченого ОСОБА_6 щодо ініціювання конфлікту 09.05.2019 саме потерпілим ОСОБА_11 , залишається незрозумілим мотиви останнього для з`ясування відносин з ОСОБА_6 , а тому позицію обвинуваченого суд розцінює, як не правдиву.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності у нього умислу на вбивство, а тілесні ушкодження останній завдав ОСОБА_11 випадково ножем, який належить останньому, при самозахісті під час нападу ОСОБА_11 , суд не бере до уваги і розцінює як такі, що дані з метою уникнення від відповідальності за вчинене, оскільки вони не логічні, суперечать іншим доказам по справі.

Заперечення своєї вини ОСОБА_6 суд розцінює як спосіб захисту, спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності, зазначені ним обставини повністю перевірені зібраними доказами.

Так, обвинуваченим не заперечувався факт нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ножем, однак заперечував мету на вбивство та умисел з корисливих мотивів, тобто з метою неповернення боргових зобов`язань, оскільки зі слів обвинуваченого договір про позику грошових коштів між ним та потерпілим ОСОБА_11 на даний час не укладався.

Посилання обвинуваченого на відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 та необхідність кваліфікувати його дії, як необхідна оборона, спростовуються встанволеними фактичними обставинами, що підтверджені доказами, яким суд у порядку ст. 94 КПК України дав оцінку з точки зору їх належності, допустимості, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийняв обгрунтоване рішення про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, урахувавши усі встановлені обставини кримінального провадження суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 мав умисел саме на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, оскільки мав на меті не виконувати перед останній грошових зобов?язань, а тому його дії слід кваліфікувати за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Також суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вичненні умисного вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, а тому його дії слід кваліфікувати за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні хоч і не визнав вину у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів, однак не заперечував, що саме внаслідок його дій, які ним були скеровані на самозахист від посягань ОСОБА_11 , було заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_11 , про що він дійсно шкодує та публічно попросив вибачення у потерпілої за те, що сталося.

Однак, разом з тим слід взяти до уваги, що щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім, що узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 (справа № 552/517/19, провадження № 51-1760км20).

Таким чином, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме останній розлучений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце реєстрації, яке не співпадає з місцем проживання, яке постійно змінюється, розлучений, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, пенсіонер СБУ по інвалідності, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, не виражає допустимі соціальні зв`язки.

Отже, з аналізу особи обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_6 на протязі всього трудового свого життя був пов`язаний із застосуванням зброї та знання прийомів рукопашного бою.

Крім цього, судом враховані позиції сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та потерпілої, яка просила призначити максимально суворого покарання; а також наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, а саме відсутність щирого каяття, надані стороною захисту докази, які в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі свідчать про намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Водночас суд враховує, що обвинувачений вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи, його стадію, спосіб, з використанням колото-різаного предмету - ножа, наслідки, що настали, а саме спричинення потерплому, який був другом обвинуваченого та за своїми фізичними властивостями уступав обвинуваченому, поведінку ОСОБА_6 під час та після вчинення злочину, що свідчить про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 23.07.2019 запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зміенений з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід тримання під вартою, з утримання в ДУ «Київській СІЗО» Міністерство юстиції України, який неодноразово був продовжений слідчим суддею та судом.

Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 20.10.2021 по справі № 357/1236/19, провадженню № 11-кп/824/4207/2021 до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строкм на шістдесят днів, який був неодноразово продовжений по 25.07.2023 включно.

Під час судових дебатів прокурором заявлене клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 374 КПК України суд у резалютивній частині вироку має зазначити, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Таким чином, з метою забезпечення виконання призначеного даним вироком покарання, суд вважає необхідним застосувати до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 тримання під вартою, взявши останнього під варту негайно в залі суду.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення з 23.07.2019 по 20.10.2021; з 29.01.2024 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України стягнути з ОСОБА_6 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Вирішуючи питання цивільного позову заявленого в судовому засіданні до початку судового розгляду по сутіпредставником цивільного позивача/представником потерпілої ОСОБА_34 в інтересах позивача/потерпілої ОСОБА_8 до цивільного відповідача ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зокрема про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі сімсот шістдесяти одної тисячі шістсот вісімдесят п`ять гривень 93 копійки та моральної шкоди в сумі сімсот п`ятдесят тисяч гривень, суд виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_8 є дочкою потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з чим судом достеменно встановлено родинний зв`язок між померлим та цивільнім позивачем, у якої з`явилось право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Так, згідно з довідкою Приватного нотаріуса ОСОБА_35 вих. № 131/02-14 від 28.08.2020 вбачається, що 22.07.2019 відкрилась спадкова справа № 21/2019 щодо майна померлого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_11 є його донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 49 КК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. У справах про злочин, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, передбачені цією статтею, мають його близькі родичі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім того, стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В обґрунтування заявленого позову в частині відшкодування матеріальної шкоди представник цивільного позивача посилається на витрати пов`язані з лікуванням ОСОБА_11 у період з 09.05.2019 по 17.07.2019 в закладах охорони здоров`я, що підтверджується відповідними наданими чеками на суму, заявленої у позові.

У судовому засіданні цивільним позивачем було надано у розумінні ст. 60 ЦПК України належні та допустимі докази понесеної позивачем матеріальної шкоди у сумі 761685,93 гривень, а тому позов у цій частині слід задовольнити, як обґрунтований та стягнути зазначену суму з ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди суд враховує обгрунтування цивільного позивача пережитими стражданнями, які виразилися глибокими моральними та фізичними стражданнями з приводу втрати батька, які спричинили негативні зміни її життя, а саме негативні переживання та спогади, біль тривогу, емоційні реакції при згадуванні та усвідомлюванні, що близької людини немає в живих, важкість виконання повсякденних обов`язків, які до смерті батька, виконував останній, втрати близької та коханої людини та годувальника, глави сім`ї, який забезпечував близьких родичів роботою, незворотність події, що відбулась, неможливості виправити її, переживання, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок незаконних дій цивільного відповідача/обвинуваченого, який вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів за обставин, викладених у вироку, потерпілій ОСОБА_8 заподіяно моральну шкоду. При цьому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого /цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 , цивільного позвача, як дочки ОСОБА_11 - 750000,00 гривень.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376, 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотирнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 23.07.2019 по 20.10.2021, а також з 29.01.2024 по час набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов ОСОБА_36 в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі сімсот шістдесят одної тисячі шістсот вісімдесяти п`яти гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі сімсот п`ятидесяти тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз, на загальну суму 29 999,74 гривень (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 74 копійки).

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_37 від 13.05.2019 по справі № 357/5008/19; провадженню 1-кс/357/2183/19 на майно, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_17 , власником, якого є ОСОБА_11 - скасувати.

Автомобіль марки «VOLKSWAGEN Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_17 , власником, якого був ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_8 , як власнику майна.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_37 від 13.05.2019 по справі № 357/5008/19; провадженню 1-кс/357/2183/19 на майно, а саме автомобіль марки «Renault Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_18 - скасувати.

Автомобіль марки «Renault Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_18 - повернути власнику (законному користувачу).

Речові докази по справі, а саме: одяг потерпілого ОСОБА_11 та одяг обвинуваченого ОСОБА_6 , тобто чоловічу футболку білого та темно-синього кольору з механічним пошкодження зліва зі слідами речовини бурого кольору; чоловічі штани-джинси, які просякненні речовиною бурого кольору; чоловічі ботинки коричневого кольору на поверхні яких наявні сліди речовини бурого кольору; розкладний ніж, на лезі якого наявні сліди речовини бурого кольору; жилетку спортивну чоловічу чорного кольору з механічним пошкодження зліва зі слідами речовини бурого кольору; спортивну кофту темно-синього та темно-червоного відтінків; чоловічу сорочку в клітку на якій наявні сліди речовини бурого кольору; біологічні зразки, змиви, аркуш формату А4 з розрахунками банківських операцій ОСОБА_6 , які відповідно до квитанцій № 305/2019 від 24.07.2019 та № 509/2019 від 24.07.2019 зберігаються в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Мобільний телефон марки «ASUS» ІМЕI1 НОМЕР_19 IМЕI2 НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung», які під розписку повернуті представнику потерпілої, після набрання вироком законної сили, залишити у потерпілої ОСОБА_8 .

Аркуш паперу з рукописними написами - розписка від імені ОСОБА_21 , повернути ОСОБА_8 , як власнику майна.

Медичну книжку на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» IМЕI1 НОМЕР_10 з сім-картою «Київстар»; мобільний телефон чорного кольору моделі «ASTRO» ІМЕI1 НОМЕР_8 , НОМЕР_20 з сім-картою «Київстар», блокнот чорного кольору з рукописними написами; чоловічу шкіряну барсетку чорного кольору, у якій виявлено документи на ім`я ОСОБА_6 , кредитні та дисконтні картки; блокнот з рукописними написами; договір оренди транспортного засобу; посвідчення серії НОМЕР_21 на ім`я ОСОБА_6 ; дисконтні карти, які повернуті під розписку ОСОБА_38 , залишити у ОСОБА_6 , як у власника майна.

Флеш-накопичувач із відеореєстратору на якому міститься відеозапис події, що відбулася на автодорозі «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва 09.05.2019, який зберігається у матеріалах судового провадження - зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3