УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року

м. Київ

Справа № 337/5263/21

Провадження № 51-3171 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року за ч. 2 ст. 289 КК до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі положень ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за епізодом від 29 липня 2021 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року до призначеного покарання за цим вироком остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 6 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за епізодами від 19 червня 2021 року та від 27 червня 2021 року, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішені питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим й судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, знов вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

28 липня 2021 року особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені судом в окреме провадження у зв`язку з розшуком, будучи обізнаною, що його знайомий ОСОБА_5 має навички незаконного заволодіння чужими транспортними засобами, діючи умисно, вступила із ОСОБА_5 у злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, яким мали намір в подальшому розпорядитись на свій розсуд.

29 липня 2021 року, приблизно о 01.30 год., маючи бажання та рішучість вчинити злочин, діючи на виконання свого єдиного спільного злочинного плану, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені судом в окреме провадження у зв`язку з розшуком, прийшли до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 та почали обирати автомобіль для угону серед розташованих у дворі транспортних засобів.

Усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння і бажаючи його вчинити, ОСОБА_5 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені судом в окреме провадження у зв`язку з розшуком, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, обрали для незаконного заволодіння автомобіль марки ВАЗ 21103, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований напроти 3-го під`їзду будинку № 30 по проспекту Ювілейному в м. Запоріжжі з непрацюючим двигуном, зачиненими дверима та в салоні якого і поблизу не було інших осіб.

В подальшому, приблизно о 02.20 год. з метою реалізації своїх злочинних намірів ОСОБА_5 за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки, шляхом зламу замка відкрив передні пасажирські двері автомобілю ВАЗ 21103, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , яким на законних підставах користується ОСОБА_6 , а особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені судом в окреме провадження у зв`язку з розшуком, тим часом, знаходячись на безпечній відстані, спостерігала за обстановкою та була готовою попередити ОСОБА_5 у разі небезпеки, якщо їхні дії будуть виявлені сторонніми особами.

Після цього ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля та, замкнувши дроти замку запалення, запустив двигун. Після цього поруч з ним на пасажирське сидіння сіла особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені судом в окреме провадження у зв`язку з розшуком, та о 02.40 год., незаконно заволодівши транспортним засобом, вони почали рух на вказаному транспортному засобі, покинувши місце вчинення злочину. В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ 21103, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 60 441,30 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки судові рішення ґрунтуються виключно на суперечливих та неправдивих показаннях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 й на інших неналежних чи недопустимих доказах.

Вказує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою неповноту судового розгляду, допущену судом першої інстанції, формально розглянув подану на вирок апеляційну скаргу, належним чином не перевірив доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Зазначає, що ухвала Запорізького апеляційного суду від 12 липня 2023 року не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому.

Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги захисника щодо неправильної, на його думку, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , поданої на вирок суду першої інстанції, колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Зі змісту ухвали апеляційного суду від 12 липня 2023 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 подавав апеляційну скаргу. Зокрема обвинувачений посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначав, що інкримінований йому злочин він не вчиняв та просив закрити кримінальне провадження.

Звертав увагу суду на те, що свідок ОСОБА_7 не міг бути свідком злочину, оскільки за його показами він до 24.00 год. був в іншому районі міста. Також вказував, що в автомобіль проникли зі сторони водія, а за матеріалами справи в автомобілі був пошкоджений замок двері пасажира. Також впізнання його та Березовського ОСОБА_7 було проведено за фотознімками, хоча на той час вони обидва були затримані та знаходились у відділенні поліції. Стверджував, що показання свідка ОСОБА_8 не можна брати до уваги, оскільки саме він вчинив зазначене кримінальне правопорушення та намагається уникнути відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Як убачається зі змісту вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року, суд першої інстанції, дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, послався на показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ,надані безпосередньо в судовому засіданні.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 28 липня 2021 року приблизно о 21.00 год. автомобіль ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , який він придбав у ОСОБА_13 , залишив біля 3-го під`їзду будинку № 30 по пр. Ювілейному в м. Запоріжжі, а 29 липня 2021 року приблизно о 3-4-ій годині ночі виявив, що автомобіль відсутній.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в судовому засіданні показали, що вони є працівниками патрульної поліції, та брали участь у переслідуванні автомобіля ВАЗ, який не зупинився на вимогу працівника патрульної поліції. Через деякий час побачили на узбіччі автомобіль марки ВАЗ з відкритими дверима та працюючим мотором, але в ньому нікого не було. Потім в полі вони виявили двох чоловіків, одним з яких був ОСОБА_5 . Під час огляду автомобіля виявлено, що у ньому пошкоджено замок запалювання та пошкоджено замок на двері. Також свідок ОСОБА_12 показав, що за повідомленням ОСОБА_5 саме він керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що ввечері влітку 2021 року він був у Хортицькому районі міста Запоріжжя, а саме у дворі дев`ятиповерхового будинку на пр. Ювілейному, біля 4-го чи 5-го під`їзду. Двір був освітлений ліхтарями. Після 22.00 години, точний час не пам`ятає, він побачив хлопця худорлявої статури, який намагався відкрити автомобіль марки ВАЗ 2110 сріблястого кольору, який стояв між 2-м та 3-м під`їздами. Ще через деякий час до автомобіля підійшов інший хлопець, щільної статури. Потім худорлявий хлопець відкрив водійські двері автомобіля, сів за кермо, а другий хлопець сів на переднє пасажирське сидіння, та через деякий час вони поїхали, не вмикаючи світло фар, в сторону вул. Козака Бабури. Інших осіб не він бачив. Вранці, приблизно о 9.00 год. він від працівників поліції дізнався, що у дворі вночі викрали автомобіль. У відділі поліції серед пред`явлених фото він впізнав чоловіків, які викрали автомобіль. Також в суді повідомив, що впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка відривала двері автомобіля під час описаних ним подій.

Окрім того судом були досліджені документи, які перелічені у змісті вироку і яким суд дав належну правову оцінку. Серед них:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_6 29 липня 2021 року звернувся до поліції щодо викрадення автомобіля ВАЗ 21103 в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

протокол огляду місця події від 29 липня 2021 року з фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості, яка розташована на частині автомобільної дороги «Н23» за координатами 47.834562, НОМЕР_2 з правої частини дороги, на якій знаходиться автомобіль ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 ;

протокол огляду місця події від 29 липня 2021 року з фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована напроти 3-го під`їзду будинку № 30 по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя, під час якого виявлено та вилучено металеву накладку замку двері автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , з пошкодженнями у вигляді відігнутих країв металу;

протокол огляду місця події від 29 липня 2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості, яка розташована на частині автомобільної дороги «Н23» за координатами 47.834562, 34.998790 з правої частини дороги, на якій знаходився автомобіль ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , який було оглянуто та вилучено;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 липня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 29 липня 2021 року приблизно о 02.00-02.15 годині за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 30, у дворі сів за кермо автомобіля «ВАЗ 2110» та поїхав;

протокол слідчого експерименту від 07 вересня 2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 повідомив про обставини викрадення ОСОБА_5 29 липня 2021 року у дворі будинку АДРЕСА_2 автомобіля ВАЗ 21103 сірого кольору;

висновок експерта № СЕ-19/108-21/9395-ТР від 11 серпня 2021 року, відповідно до якого один зі слідів, виявлений на циліндричному механізмі автомобільного замка, вилученого 03 серпня 2021 року при огляді автомобіля ВАЗ 21103, д.н.з. НОМЕР_1 , залишений викруткою, вилученою 29 липня 2021 року в ході огляду автомобіля ВАЗ 21103, д.н.з. НОМЕР_1 .

Оцінивши указані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого щодо неправильного встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильної оцінки доказів, щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви ухваленого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження й надати правильну оцінку вчиненому.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , які були надані ним в ході судового розгляду, щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого злочину, а саме про те, що це ОСОБА_8 здійснив викрадення вказаного автомобіля, а він думав, що автомобіль ВАЗ 21103, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору купив ОСОБА_14 у знайомого ОСОБА_8 , і лише, коли під час руху ОСОБА_8 не зупинився на вимогу працівників поліції і продовжив рух, ОСОБА_14 повідомив, що автомобіль викрадений, суд визнав недостовірними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими доказами у справі, суперечать показанням потерпілого та свідків.

Також не вбачаються обґрунтованими й доводи захисника про порушення місцевим судом положень ст. 23 КПК України, оскільки зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що докази були досліджені судом безпосередньо в ході судового розгляду. Обґрунтованих підстав для повторного дослідження доказів апеляційним судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, у касаційній скарзі не наведено.

Дніпровський апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 й обґрунтовано залишив її без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року - без зміни. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3