У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 02.02.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому орган досудового розслідування просить накласти арешт на вилучений 24.11.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон марки «iPhone4S» серійний номер: НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використанням власної сторінки соціальної мережі «Фейсбук» систематично здійснює поширення матеріалів що спрямовані на виправдовування, визнання правомірною та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікацію військ російської федерації тобто вчиняє дії, передбачені ч. 2 ст. 436-2 КК України.

До слідчого відділу надійшов протокол огляду сторінки користувача соціальної мережі «Фейсбук», яким здійснено огляд публікацій користувача під іменем « ОСОБА_6 » від 21.02.2023, який, скеровано на дослідження експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України.

8 листопада 2023 року до слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області надійшов висновок експерта № СЕ-19/107-23/2430-ПЧ від 07.11.2023, згідно якого, у публікаціях користувача під іменем « ОСОБА_6 », які висвітлені у протоколі огляду від 21.02.2023 міститься інформація про виправдування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також заперечення та визнання правомірною окупації частини території України.

24.11.2023 в ході санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено мобільний телефон марки «iPhone4S» серійний номер: НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 , в ході огляду якого встановлено, що з нього здійснено вхід до особистої сторінки « ОСОБА_6 », соціальної мережі «Facebook», з якої були здійснені публікації, що досліджуються в рамках кримінального провадження.

Вказані предмети, речі визнані речовим доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що вилучений мобільний телефон марки «iPhone4S» серійний номер: НОМЕР_3 з карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 відповідає критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та буде використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

У судове засідання слідчий не з`явився, про час і місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просить розглянути подане ним клопотання без його участі.

Особа, у володінні якої знаходились речі, на які прокурор просить накласти арешт в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлявся.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Ознайомившись з клопотанням та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Управління Служби безпеки України в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 02.02.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України.

У межах даного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на вилучений 24.11.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон марки «iPhone4S» серійний номер: НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 .

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, та може бути застосований на підставі ухвали слідчого судді за результатами звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна.

Частиною 2 статті 171 КПК України встановлені вимоги до такого клопотання, зокрема, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Підставою арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як встановлено слідчим суддею, клопотання слідчого подане з порушенням ст. 171 КПК України: слідчим не наведено підстав арешту майна відповідно до положень статті 170 цього Кодексу.

Крім того, з клопотання та доданих до нього документів не вбачається, що в межах вказаного кримінального провадження будь-якій особі повідомлено про підозру.

З наданих суду матеріалів встановлено, що під час проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено мобільний телефон марки «iPhone4S» серійний номер: НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 .

З наданих слідчому судді доказів не надається можливим встановити, що ОСОБА_5 має будь-який процесуальний статус у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Системний аналіз викладених норм дає підстави слідчому судді дійти висновку, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Таким чином, позаяк подане слідчим клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на те, що таке підлягає поверненню прокурору із наданням строку в сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 02.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання про арешт майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1