ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/248/19 Номер провадження 11-кп/814/810/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві матеріали кримінального провадження № 00000362 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року,

відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веприк Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

обвинуваченого за ч. 2 ст. 27, ч.4 ст.189, ч.2 ст. 189, ч.2 ст.27 ч.3 ст. 289 КК України

Матеріали кримінального провадження відносно інших осіб виділені в окреме провадження.

ВСТАНОВИВ :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355, ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання за:

ч.2 ст.355 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

ч.2 ст.289 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 його попереднього ув`язнення у цій справі у строк покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, із 11 січня 2019 року по 21 квітня 2019 року, включно.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2040 (дві тисячі сорок) грн.. 60 коп., з кожного.

Згідно позиції сторони обвинувачення, діючи у складі організованої злочинної групи, ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 вчинив злочини за наступних обставин:

Епізод № 1

Діючи у складі організованої групи, ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), та ОСОБА_7 на початку червня 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, попередньо розподіливши між собою ролі, з метою вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , перебуваючи біля магазину «Аврора», що по вул.. Полтавській в м. Гадячі Полтавської області, в автомобілі марки «VOLKSWAGEN» моделі Passat В5, за кермом якого був ОСОБА_7 , наказали останньому сісти до автомобіля.

Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_9 , будучи місцевим мешканцем та достовірно обізнаним про негативну репутацію вказаних осіб, погодився та виконав вимогу останніх, сівши в автомобіль.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої злочинної групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення викриття своїх протиправних дій та спонукання ОСОБА_9 до передачі їм грошових коштів, привезли останнього до пивбази «Славутич», що розташована в м.Гадячі осторонь від інших житлових будинків та приміщень.

Приїхавши на місце зазначені особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, наказали ОСОБА_9 вийти з автомобіля та, погрожуючи фізичної розправою, нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 5000 гривень за вирішення неіснуючої проблеми. При цьому ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), визначив ОСОБА_9 строк в один місяць на виконання вказаної вимоги та попередив, що в разі її невиконня при кожній зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), будуть йому наносити побої та тілесні ушкодження.

Погрози з боку ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), мали рішучий характер та сприймалися ОСОБА_9 , як такі що можуть бути реально приведені до виконання, оскільки останній неодноразово чув від місцевих мешканців та товаришів про аналогічні факти вимагання грошових коштів вказаними особами.

Надалі ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої злочинної групи, з метою спонукання ОСОБА_9 до виконання вказаної вимоги, протягом місяця регулярно телефонував останньому на мобільний телефон та погрожуючи фізичною розправою і нанесенням тілесних ушкоджень, незаконно, безпідставно вимагав в останнього грошові кошти в сумі 5000 гривень. Одну з таких телефонних розмов ОСОБА_9 записав на диктофон.

Приблизно через місяць, в липні-серпні 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не вдалося встановити, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебуваючи на території АЗС, що по вул. Будька в м.Гадячі Полтавської області, з метою спонукання останнього до виконання вимог та передачі коштів, за вказівкою ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), підстерегли ОСОБА_9 та нанесли йому декілька ударів руками, зігнутими в кулак в обличчя, чим спричинили фізичного болю та ще раз пред`явили вимогу про передачу грошових коштів в сумі 5000 гривень, пригрозивши фізичною розправою. Розуміючи серйозність намірів останніх, ОСОБА_9 пообіцяв найближчим часом виконати їхні вимоги.

Приблизно через тиждень, у липні-серпні 2017, більш точної дати в ході досудового розслідування не вдалося встановити, з метою доведення злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) за вказівкою ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) перебуваючи на зупинці громадського транспорту неподалік кафе «Альбатрос» в м. Гадячі Полтавської області, знов підстерегли ОСОБА_9 та з метою спонукання останнього до виконання вказаних вимог, нанесли йому близько 20 ударів руками, зігнутими в кулак по голові та тулубу, чим спричинили фізичного болю, при цьому вимагаючи передачу грошових коштів в сумі 5000 гривень. У зв`язку з відсутністю грошових коштів ОСОБА_9 не виконав вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА 1, та ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), а останні з невідомих слідству причини припинили вимагати грошові кошти в нього.

Таким чином, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) збитків ОСОБА_9 не завдали.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), кваліфіковані за ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

Епізод № 2

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), попередньо розподіливши між собою ролі, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного отримання грошових коштів та таким чином власного протиправного збагачення, в серпні 2017 року, більш точних дат в ході досудового розслідування встановити не представилося, з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , перебуваючи біля магазину «Лілея», розташованого в м. Гадячі Полтавської області та побачивши там останнього, погрожуючи фізичної розправою, нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 10000 гривень за вирішення неіснуючої проблеми. При цьому ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), визначив ОСОБА_10 строк в один тиждень на виконання вказаної вимоги та попередив, що в разі її невиконня їхньої вимоги при кожній зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), будуть наносити йому побої та тілесні ушкодження.

Погрози з боку ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер і сприймалися ОСОБА_10 , як такі що можуть бути реально приведені до виконання, оскільки останній неодноразово чув від місцевих мешканців та товаришів про аналогічні факти вимагання грошових коштів вказаними особами.

Надалі з метою спонукання ОСОБА_10 до виконання вказаної вимоги, ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, кожного дня на протязі тижня телефонував останньому на мобільний телефон та, погрожуючи фізичною розправою і нанесенням тілесних ушкоджень, незаконно, безпідставно вимагав грошові кошти в сумі 10000 гривень.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої злочинної групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно через тиждень, у серпні 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не вдалося встановити, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебуваючи біля кафе «Бочка» в с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, за вказівкою ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зустрілись з ОСОБА_10 , який виконав незаконні вимоги вказаних осіб та передав їм грошові кошти в сумі 10000 гривень.

Однак, не зупинившись на досягнутому та зорієнтувавшись у тому, що ОСОБА_10 має можливість швидко дістати грошові кошти, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, не припинили свої дії щодо вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_10 .

Приблизно через три-чотири тижні, ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Полтавській в м. Гадячі, за вказівкою ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) підстерегли ОСОБА_10 , після чого погрожуючи тому фізичної розправою, нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 1000 гривень за вирішення неіснуючої проблеми та встановили строк на її виконання в один день. При цьому ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) повідомив ОСОБА_10 , що грошові кошти необхідно буде залишити в кафе «Вікторія» в м.Гадячі.

Погрози з боку ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер та з огляду на попередні погрози та фізичне насильство сприймалися ОСОБА_10 як такі, що могли бути реально приведені до виконання.

Наступного дня, ОСОБА_10 приїхав до кафе «Вікторія» в м.Гадяч, де грошові кошти в сумі 1000 грн залишив продавцю для подальшої передачі ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження)

Через деякий час ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) стало відомо, що про факт вимагання ними грошових коштів ОСОБА_10 розповів своєму товаришу ОСОБА_9 . З огляду на це ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) вирішив як покарання ОСОБА_10 за поширення даної інформації, незаконно отримати від останнього грошові кошти в сумі 5000 грн.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, не припиняючи дії щодо вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) дав вказівку ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) знайти того та повідомити йому про необхідність сплати їм грошових коштів.

У свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на виконання раніше розробленого плану вчинення злочину, відомого усім учасникам організованої групи щодо вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_10 , із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, перебуваючи біля пивбази в м.Гадячі, де працює останній, підстерегли його, після чого погрожуючи фізичної розправою, нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 5000 гривень як сплату за поширення інформації про їх злочинну діяльність та встановили строк на її виконання в один тиждень.

Погрози з боку ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер та з огляду на попередні погрози та фізичне насильство сприймалися ОСОБА_10 як такі, що могли бути реально приведені до виконання.

Приблизно через тиждень, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця щодо вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на автомобілі марки VOLKSWAGEN моделі Passat В5, номер Литовської реєстрації НОМЕР_1 , приїхали до кафе «Бочка», що с.Веприк Гадяцького району Полтавської області, де зустрілися з ОСОБА_10 , який виконав незаконну вимогу вказаних осіб та передав їм грошові кошти в сумі 5000 грн.

Таким чином, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), заподіяли ОСОБА_10 збитку в розмірі 16000 грн.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) кваліфіковані за ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

Епізод № 3

Після цього, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 , ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та невстановленою досудовим слідством особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, реалізуючи спільний злочинний умисел, умисно, відповідно до раніше розробленого плану, відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного отримання грошових коштів у ОСОБА_11 та таким чином власного протиправного збагачення, в листопаді 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представляється можливим, призначили останньому зустріч о 18 годині біля пекарні в с.Веприк Гадяцького району Полтавської області та повідомили, що у вказаному місці на нього чекатиме автомобіль - таксі, який його відвезе до них.

Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_11 , будучи місцевим мешканцем та достовірно обізнаним про негативну репутацію ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), погодився на вказану зустріч.

У свою чергу, діючи на виконання раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої злочинної групи, з метою спонукання ОСОБА_11 до виконання незаконних вимог по передачі грошових коштів та уникнення викриття протиправних дій, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) вирішили зустрітись із ОСОБА_11 біля соснового лісу, тобто за межами с.Веприк Гадяцького району Полтавської області, розміщеного в напрямку м.Гадяч Полтавської області.

У зазначений час ОСОБА_11 прийшов до вказаного місця, де на нього вже чекав автомобіль, за кермом якого перебувала невстановлена досудовим слідством особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, який відвіз його до вказаного вище місця, де його чекали ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження).

У ході розмови останні, погрожуючи фізичної розправою, нанесенням легких ушкоджень та побоїв, висунули ОСОБА_11 незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 5000 грн за вирішення неіснуючої проблеми. При цьому ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) визначив ОСОБА_11 термін до 01.12.2017 на виконання вказаної вимоги та попередив, що в разі її невиконня при кожній зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) йому будуть наноситися побої та тілесні ушкодження.

Погрози з боку ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер та сприймалися ОСОБА_11 , як такі, що можуть бути реально приведені до виконання, оскільки останній неодноразово чув від місцевих мешканців та товаришів про аналогічні факти вимагання грошових коштів вказаними особами.

Приблизно через тиждень, побоюючись за своє життя і здоров`я, під впливом раніше зроблених погроз, на виконання незаконних безпідставних вимог ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_11 , перебуваючи неподалік кіоску «Кулиничі» в с.Веприк Гадяцького району Полтавської області, виконав вказану незаконну вимогу даних осіб та передав їм грошові кошти в сумі 5000 грн.

Таким чином, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 , ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та невстановленою досудовим слідством особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, завдали ОСОБА_11 збитку в розмірі 5000 грн.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), кваліфіковані за ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

Епізод № 4

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного отримання грошових коштів у ОСОБА_12 та таким чином власного протиправного збагачення, в кінці березня 2018 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, призначили останньому зустріч о 20 годині біля кафе-магазину «Водограй», що по вул.Васюти в с.Веприк Гадяцького району Полтавської області.

Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_12 , будучи місцевим мешканцем та достовірно обізнаним про негативну репутацію ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) погодився на вказану зустріч.

Цього ж дня, діючи на виконання раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, за вказівкою ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), близько 20 год. 20 хв, зустрілися у вказаному місці з ОСОБА_12 .

У ході розмови ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , погрожуючи фізичної розправою, нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 10000 гривень за вирішення неіснуючої проблеми. При цьому ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) визначив строк в три місяці на виконання вказаної вимоги та попередив, що в разі невиконня їхньої вимоги, при кожній зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) будуть наносити йому побої та тілесні ушкодження.

Погрози з боку ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер та сприймалися ОСОБА_12 , як такі, що можуть реально бути приведені до виконання, оскільки останній неодноразово чув від місцевих мешканців та товаришів про аналогічні факти вимагання грошових коштів вказаними особами.

Приблизно через три місяці, ОСОБА_12 через відсутність грошових коштів, вирішив не виконувати незаконні вимоги ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), а останні з невідомих слідству причини припинили вимагати грошові кошти в потерпілого.

Таким чином, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи в складі організованої групи з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) збитку ОСОБА_12 не завдали.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) кваліфіковані за ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

За таких обставин органом досудового розслідування дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

Епізод № 5

Окрім того, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої злочинної групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті незаконне отримання майна ОСОБА_13 , на виконання вказівки ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), у квітні 2018 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, близько 16 год. на автодорозі біля с.Веприк Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зупинили автомобіль марки AUDІ A6 з іноземним реєстраційним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 та висловлюючи надумані, неіснуючі зобов`язання перед ними, пред`явили вимогу щодо передачі їм грошових коштів в сумі 200 доларів США, погрожуючи при цьому знищенням цього автомобіля в разі її невиконання.

Погрози з боку ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , які носили характер залякування ОСОБА_13 , сприйняв як такі, що цілком могли бути приведені у виконання.

Побоюючись цього, під дією погроз ОСОБА_13 , будучи місцевим мешканцем та достовірно обізнаним про негативну репутацію ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), погодився виконати вказану вимогу та передав ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 всі наявні в нього на той час грошові кошти в сумі 1000 гривень, а також під впливом висловлених погроз зобов`язався передати 200 доларів США найближчим часом.

Надалі ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, з метою спонукання ОСОБА_13 до виконання вказаної вимоги, кожного дня телефонували на мобільний телефон останнього та погрожуючи фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень, незаконно, безпідставно вимагали грошові кошти в сумі 200 доларів США.

Погрози з боку ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер та з огляду на попередні погрози, сприймалися ОСОБА_13 як такі, що могли бути реально приведені до виконання.

Не зупинившись на досягнутому, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, на початку серпня 2018 року, на мобільний телефон ОСОБА_13 подзвонив ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та призначив зустріч в кафе « Вікторія», що по вул.. Полтавській в м. Гадячі Полтавської області.

Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_13 з огляду на попередні погрози вказаних осіб, погодився на зустріч та цього ж дня, близько 13 години він прибув до визначеного ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) місця, де останній з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті незаконне отримання майна ОСОБА_13 , вимагали в того грошові кошти, при цьому погрожуючи фізичною розправою, нанесенням тілесних ушкоджень та знищенням шляхом спалювання автомобіля AUDІ A6 з іноземним реєстраційним знаком НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні, в разі відмови виконати їхні вимоги. При цьому ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) з метою залякування ОСОБА_13 демонстрували ножі, які вони тримали в руках.

У той же час ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) на виконання раніше розробленого плану, відповідно до відведеної йому ролі, підвищив суму неіснуючого боргу ОСОБА_13 до 1200 доларів США та встановив строк передачі цих грошових коштів в один тиждень.

Дані дії ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) носили рішучий характер і сприймалися ОСОБА_13 , як такі, що цілком могли бути приведені у виконання.

Побоюючись за своє життя і здоров`я ОСОБА_13 погодився протягом тижня передати їм грошові кошти.

Не зупинившись на досягнутому, 09 серпня 2018, близько 14 год. в с.Веприк Гадяцького району Полтавської області, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, відповідно до раніше розробленого плану відомого усім учасникам організованої групи, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_13 , ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 , та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) прибули до домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_14 та погрожуючи тому заподіянням тілесних ушкоджень та пошкодженням майна, безпідставно продовжили незаконно вимагати в нього грошові кошти в сумі 1200 доларів США, повідомивши, що вказаний вище автомобіль вони вилучають у своє користування до повного погашення тим неіснуючого боргу.

Дані погрози з боку ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) викликали у ОСОБА_13 реальні побоювання за життя та здоров`я, а також своє майно, після чого він погодився виконати їхні вимоги найближчим часом і не чинити перешкод під час незаконного заволодіння ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) автомобілем марки AUDI A 6 у рахунок гарантії виконання їхніх вимог по передачі грошових коштів у сумі 1200 доларів США. Після чого, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) наказав ОСОБА_14 беззастережно виконати подальші вимоги ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) щодо даного транспортного засобу.

Подолавши таким чином можливий опір із боку ОСОБА_14 , ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) забрав у останнього ключі від вказаного автомобіля, вартість якого згідно висновку експерта №15 від 16.01.2019 становить 65844 грн, сів за його кермо та поїхав у невідомому напрямку.

Органом досудового слідства такі дії ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) кваліфіковані за ч.3 ст.27 ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, організованою групою та за ч.3 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

Органом досудового слідства такі дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, організованою групою та за ч.2 ст.27 ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, поєднаній із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, організованою групою.

Епізод № 6

Крім того, у березні 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_15 та таким чином власного протиправного збагачення, із застосуванням погроз нанесення тілесних ушкоджень та фізичною розправою над останнім, незаконно вимагали в нього грошові кошти в сумі 5000 гривень за вигаданими підставами передачі такої суми грошей. Погрози з боку ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) мали рішучий характер та сприймалися ОСОБА_15 як такі, що можуть бути реально виконані.

Надалі, в березні 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не вдалося встановити, біля кафе «Оазис», що в с.Веприк Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_7 , з метою спонукання ОСОБА_15 до виконання їх незаконних вимог, користуючись відсутністю сторонніх осіб, наніс декілька ударів руками зігнутими в кулак та ногами по його голові та тулубу, чим спричинив тому фізичного болю, при цьому вимагаючи грошові кошти в сумі 5000 грн. Після побиття, цього ж дня ОСОБА_15 , реально побоюючись за своє життя та здоров`я, частково виконав незаконну вимогу вказаних осіб та перебуваючи неподалік в`їзду в м.Гадяч Полтавської області, передав ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) грошові кошти в сумі 100 доларів США.

Таким чином, ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) заподіяли ОСОБА_15 збитку в розмірі 2651,70 грн.

Органом досудового слідства такі дії ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи, вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, восени 2017 ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебуваючи в приміщенні будинку свого померлого батька ОСОБА_16 , що в с.Тепле Гадяцького району Полтавської області знайшов картонну коробку з патронами в кількості 50 штук, достовірно усвідомлюючи, що вказані предмети відносяться до категорії боєприпасів та умисно вирішив залишити їх собі, чим незаконно придбав їх без передбаченого законом дозволу.

Ці бойові боєприпаси ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) переніс за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 12 вересня 2018, у період часу з 16 год 07 хв по 17 год 50 хв, за місцем проживання ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), за вищевказаною адресою, в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області, працівники поліції виявили в шафі на балконі та вилучили 50 патронів, які відповідно до висновку експерта №1815 від 17.09.2018 являються бойовими припасами - гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм, кільцевого запалення, виготовленими промисловим способом та придатними для стрільби.

Органом досудового слідства такі дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Постановляючи вирок про виправдування обвинувачених ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 за епізодами 1,2,3,4,6 суд першої інстанції послався на ту обставину, що з урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, стороною обвинувачення не надано суду достатніх та переконливих доказів вчинення останніми кримінальних правопорушень за фактом вимагання передачі чужого майна з погрозами насильства над ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ,, ОСОБА_15 та не доведено наявності і функціонування організованої групи, а також придбання та зберігання бойових припасів ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) без законного дозволу, а тому в цій частині вони підлягають виправданню за недоведеністю того, що ними вчинялися такі кримінальні правопорушення.

Визнаючи винними та вважаючи, обвинувачення доведеним та перекваліфіковуючи дії по епізоду 5 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на надані докази та вказав, що матеріалами справи доведено наявність цивільно - боргових зобов`язань ОСОБА_13 перед жителькою м. Києва ОСОБА_17 , а ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 у свою чергу не були стороною таких зобов`язань, окрім як останній сприяв потерпілому в отриманні у борг 1200 доларів США.

За таких обставин поведінка обвинувачених які діяли за попередньою змовою між собою та використовували при цьому погрози пошкодження чи знищення майна, що підтверджено даними протоколів НСРД, та є об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, була направлена на примушування ОСОБА_13 до виконання цивільно-правового зобов`язання.

Також судом першої інстанції встановлено, що обвинувачені ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 використали оману для заволодіння автомобілем марки AUDI A6 з іноземним номерним знаком НОМЕР_3 , оскільки запевнивши потерпілого ОСОБА_13 добровільно передати їм його, надалі, протягом тривалого часу утримували в себе, не повертали, примушуючи до виконання цивільно - правових зобов`язань перед ОСОБА_17 та маючи на меті його реалізувати, а гроші обернути на свою користь.

Судом першої інстанції зазначено, що лише подальше утримання автомобіля ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 відбувалося всупереч волі потерпілого, а зі слів останнього, зафіксованих в ході НСРД, він більш переймався не поверненням йому автомобіля, а можливим подальшим продажем.

З цих підстав судом першої інстанції перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) із ч.3 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст.289, ч.2 ст.355 КК України, дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 із ч.2 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст.289 , ч.2 ст.355 КК України.

За таких обставин дії ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ч.2 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно - правових зобов`язань, тобто вимога виконати цивільно - правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за відсутності ознак вимагання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Просить вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року, скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) визнати винним у вчиненні вказаних злочинів та призначити йому покарання у вигляді: ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 289 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ч. 2 ст. 189 КК України 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.. 70 КК України, шляхом поглинання менш тяжких покарань більш тяжким призначити остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) визнати винним у вчиненні вказаних злочинів та призначити йому покарання у вигляді:

ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 289 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ч.2 ст. 189 КК України 4 роки позбавлення волі; ч.1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст.. 70 КК України, шляхом поглинення менш тяжких покарань більш тяжким призначити остаточне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні вказаних злочинів та призначити йому покарання у вигляді:

ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 289 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ч. 2 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ч. 2 ст. 189 КК України 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ст.. 70 КК України, шляхом поглинання менш тяжких покарань більш тяжким призначити остаточно покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Питання про долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України. Стягнути з обвинувачених кошти витрачені на проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України дослідити письмові докази, які досліджені судом першої інстанції неповно і містяться в матеріалах кримінального провадження зокрема протоколи складені за результатами проведення НСРД та ОТЗ, які в повній мірі не враховані судом при визначенні відсутності підставі для визнання винними ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих ним кримінальних правопорушень у тому числі у складі організованої групи.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 заперечували з приводу задоволення апеляції прокурора.

Мотиви суду

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 виділені в окреме провадження.

Згідно з положеннями статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналізуючи надані матеріали, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про виправдування ОСОБА_7 за епізодами 1,2,3,4,6 та перекваліфікацію його дій із ч.2 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст.289, ч.2 ст.355 КК України обґрунтованим з наступних підстав.

В даному кримінальному провадженні за версією сторони обвинувачення організована група в складі ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 функціонувала з початку червня 2017 року по 05 вересня 2018 року, тобто по день затримання обвинувачених.

Досліджуючи події у зазначений вище період часу, апеляційний суд не вбачає доказів, які б підтверджували факт створення ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) організованої групи, залучення до її функціонування ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , впливу на них з метою вчинення злочинних діянь, розроблення планів вчинення злочинів, надавання будь-які вказівок на вчинення дій стосовно мешканців Гадяцького району з метою вимагання та отримання від них грошових коштів.

Обгрунтовуючи існування організованої групи в складі ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), як організоватора, та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , як співвиконавців, прокурор послався на наявність між ними тривалих дружніх зв`язків, добру фізичну розвинутість, непрацевлаштованіть, відсутність постійних джерел доходів, наявність у користуванні транспортних засобів, навиків водіння автомобілів, що могло б забезпечити тривалість їхньої злочинної діяльності.

Крім того, вказано, що ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) має злочинний авторитет, який здобув його серед осіб, які мали статус та вплив у кримінальному світі та здібності лідерів, тобто він міг як організатор ретельно підшукувати об`єкти злочинних посягань, розробляти плани вчинення злочинів, при цьому з`ясовуючи умови і обставини (місце, час), при яких вони вчинялися, доручав іншим учасникам групи вживати заходів до приховування та реалізації майна, здобутого злочинним шляхом, проводив ретельну підготовку до вчинення злочинів, після чого сам приймав активну участь у їх вчиненні, визначав розстановку та послідовність дій співучасників та прикриття злочинної діяльності, постійно аналізував на місці вчинення злочину навколишню обстановку, в тому числі за сигналами інших учасників групи, а також вживав заходів до негайного переховування та збут незаконно здобутого майна, розподіляв між співучасниками грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

При цьому, прокурор зазначає, що ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , як члени організованої групи, також приймали активну участь у вчиненні вимагань, подоланні опору потерпілих та їх морального пригнічення шляхом погроз, застосування тілесних ушкоджень, нанесення тілесних ушкоджень, здійснення прикриття злочинної діяльності, постійно аналізуючи на місці вчинення злочину навколишню обстановку та її зміну, отримували долю грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Колегія суддів зазначає, що за результатів проаналізованих доказів, апеляційним судом не встановлено основних об`єктивних ознак на вчинення кримінальних правопорушень організованою групою.

Для організованої групи характерні три основні об`єктивні ознаки (наявність яких кожний із співучасників усвідомлює і бажає (або свідомо допускає) настання єдиного злочинного результату):

1) наявність певної кількості осіб-співучасників;

2) участь кожного співучасника у виконанні об`єктивної сторони складу злочину в цілому чи окремих її ознак. Іншими словами, йдеться про спільність їхніх дій, наявність єдиного злочинного результату і причинний зв`язок між діянням кожного учасника злочину та вказаним результатом;

3) попередня злочинна домовленість, яка передбачає певний розподіл ролей, наявність розробленого хоча б у найзагальніших рисах плану і єдиного наміру щодо вчинення злочину.

Суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження ієрархічної побудови організованої групи в складі ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_7 та ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), яка б могла базуватися на злочинному авторитеті останнього.

Крім того прокурором не доведено, що саме за ініціативи ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) до протиправної діяльності залучалися ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 та діяли саме за його вказівками і безпосереднім керівництвом.

Проаналізовані апеляційним судом письмові докази у вигляді протоколів НСРД, на яких зафіксовано розмови обвинувачених не містять даних, які б вказували, що ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) особисто підшукував об`єкти злочинних посягань, розробляв плани вчинення злочинів, з`ясовуючи умови і обставини (місце, час), доручав ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 вживати заходів до приховування та реалізації майна, здобутого злочинним шляхом, проводив з ними ретельну підготовку до вчинення злочинів, після чого сам приймав активну участь у їх вчиненні, визначав розстановку та послідовність дій співучасників та прикриття злочинної діяльності тощо.

Колегія суддів зазначає, що наданими суду першої інстанції доказами, окрім показань самого потерпілого ОСОБА_11 , не підтверджено факту його зустрічі в листопаді 2017 року з ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 в с.Вельбівка Гадяцького району, вимагання та передачі їм грошових коштів у сумі 5000 грн, а тому в цій частині обвинувачення є недоведеним.

Також, окрім показань потерпілого ОСОБА_9 , не підтверджено факту його зустрічей у червні - липні 2017 року з ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , а також завдання йому тілесних ушкоджень та вимагання грошових коштів.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 не заперечував, що в березні 2018, в присутності ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) зустрічався з ОСОБА_12 для вирішення питання щодо повернення боргу, однак останній відмовився повернути грошові кошти.

З викладеного вбачається, що доводи, викладені в обвинувальному акті про наявність неіснуючого боргу не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачення ОСОБА 1, ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 базується виключно на показаннях потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 .

Таким чином, допустимих, належних доказів вини ОСОБА_7 по даним епізодам органом досудового розслідування не надано.

Колегія суддів вважає, що посилання прокурора щодо допущеної судом першої інстанції невідповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим суд першої інстанції правильно встановив наявність вини ОСОБА_7 по епізоду № 5 відносно потерпілого ОСОБА_13 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 355, ч.2 ст. 289 КК України оскільки матеріалами справи доведено наявність цивільно - боргових зобов`язань ОСОБА_13 перед жителькою м.Києва ОСОБА_17 , а ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) не були стороною таких зобов`язань, окрім як останній сприяв потерпілому в отриманні боргу в розмірі 1200 доларів США, то поведінка обвинувачених була направлена на примушування ОСОБА_13 до виконання таких зобов`язань, діючи за попередньою змовою між собою та використовуючи при цьому погрози пошкодження чи знищення майна, що підтверджено даними протоколів НСРД, що є об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України.

При цьому обвинувачені ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) використали обман для заволодіння автомобілем марки AUDI A6 з іноземним номерним знаком НОМЕР_2 , оскільки запевнивши потерпілогj ОСОБА_13 добровільно передати їм його, надалі, протягом тривалого часу утримували в себе, не повертали, примушуючи до виконання цивільно - правових зобов`язань перед ОСОБА_17 та маючи на меті його реалізувати, а гроші обернути на свою користь.

Лише подальше утримання автомобіля ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) ОСОБА_7 та ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) відбувалося всупереч волі потерпілого, а зі слів останнього, зафіксованих в ході НСРД, слідує, що він більш переймався не поверненням йому автомобіля, а можливим подальшим продажем.

З цих підстав суд першої інстанції вірно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження)із ч.3 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст.289, ч.2 ст.355 КК України, а дії ОСОБА 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 із ч.2 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст.289, ч.2 ст.355 КК України.

Суд першої інстанції, керуючись законом, всебічно, повно та неупереджено дослідив наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції використав усі можливі правові механізми для встановлення істини по справі, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, дослідив показання обвинуваченого ОСОБА_7 , та дійшов до обґрунтованого рішення у справі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 355, ч.2 ст. 289 КК України і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 189, ч.2 ст.27 ч.3 ст. 289 КК України залишити без задоволення.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з моменту проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4