В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2024 Справа №607/19271/23 Провадження №1-кп/607/817/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0001800, дані про яке 26 липня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі республіки Грузія, громадянина російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає в Україні на підставі посвідки на постійне проживання, із середньою освітою, офіційно неодруженого, офіційно непрацюючого, у відповідності до ст.89 не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

1. Встановлені судом обставини кримінального правопорушення.

Верховною Радою України 24.02.2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Так, в умовах воєнного стану, а саме 26.07.2023 року близько 08 год. 55 хв. у ОСОБА_6 , який перебував біля приміщенні магазину «Опалювальна техніка», що у місті Тернополі по вулиці Білогірська, 38А, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, а саме 26.07.2023 року близько 08 год. 55 хв., перебуваючи біля приміщення магазину «Опалювальна техніка» по вулиці Білогірська, 38А, що у місті Тернополі, діючи з прямим умислом, з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, таємно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, відчинив автомобіль марки «ВАЗ21214» із р.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився напроти зазначеного магазину та викрав з водійського сидіння гаманець коричневого кольору із грошовими коштами у розмірі 7 200 гривень, належних ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_6 із викраденим майном місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7 200 гривень.

За таких обставин, вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше сховище, вчинену в умовах воєнного стану.

2. Висловлена обвинуваченим ОСОБА_6 безпосередньо в судовому засіданні процесуальна позиція з приводу пред`явленого йому обвинувачення.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю за викладених в обвинувальному акті обставин та показав, що дійсно 26.07.2023 року близько 08 год. 55 хв., перебуваючи по вул. Білогірська в м. Тернополі, він виявив автомобіль марки «ВАЗ21214», в салоні якого знаходився гаманець коричневого кольору, після чого відкрив дверку вказаного транспортного засобу, яка не була закрита на ключ, та скоїв крадіжку зазначеного гаманця із грошовими коштами в сумі 7 200 гривень. Також зазначив про те, що проживає на території України протягом останніх тридцяти п`яти років, а з 2015 року проживає на підставі посвідки на постійне проживання. Крім того, обвинувачений пояснив, що проживає зі своєю цивільною дружиною та меншим сином, а його старший син протягом тривалого періоду часу проходить військову службу в лавах ЗСУ. Під час судового розгляду обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та зазначив, що заподіяну кримінальним правопорушенням потерпілому шкоду він відшкодував у повному обсязі в добровільному порядку, а також просив суворо його не карати.

3. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відсутності потерпілого ОСОБА_8 в порядку ст.325 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду даного кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, втім в матеріалах судового провадження міститься письмова заява останнього, в якій він просить проводити розгляд даного кримінального провадження без його участі та вказав на відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на те, що завдана кримінальним правопорушенням шкода йому відшкодована у повному обсязі, а тому просить суворо не карати обвинуваченого.

Отже, із урахуванням думки учасників кримінального провадження та положень ст.325 КПК України, судом визнано за можливе провести розгляд даного кримінального провадження у відсутності потерпілого ОСОБА_8 , що не перешкоджає з`ясуванню всіх обставин під час судового розгляду за його відсутності.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, доводиться наданим стороною обвинувачення протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2023 року з доданою до нього таблицею ілюстрацій, який був предметом безпосереднього дослідження під час судового розгляду, проведеного слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 за участю підозрюваного ОСОБА_6 , в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у ході якого ОСОБА_6 розказав про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та показав місце, де він вчинив крадіжку, а також місце, куди викинув викрадений гаманець після вчинення інкримінованого йому злочину.

5. Оцінка наданих державним обвинувачем суду доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Надаючи оцінку дослідженому в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту, суд визнає його належним і допустимим доказом для використання в процесі доказування, оскільки вказаний документ містить у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, а також передбачений як джерело доказування у КПК України.

При цьому під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання вказаного доказу недопустимим, недостовірним чи неналежним. Також слід зазначити про те, що будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

6. Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на переконання суду, підтверджується показаннями допитаного безпосередньо в судовому засіданні обвинуваченого та дослідженим судом протоколом слідчої дії, які узгоджуються між собою та підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

7. Мотиви призначення покарання.

Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він є уродженцем м. Тбілісі республіки Грузія, громадянином російської федерації, проживає в Україні на підставі посвідки на постійне проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, офіційно неодружений (перебуває у цивільному шлюбі), офіційно непрацюючий, у відповідності до ст.89 КК України вважається не судимим, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує відомості квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №54 від 06.12.2023 року, зі змісту якої вбачається те, що ОСОБА_6 06.12.2023 року о 15 год. 58 хв. перерахував грошові кошти у сумі 20000 гривень на підтримку ЗСУ.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частини п`ятої статті 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку. Крім того, на підставі положень ч.2 ст.66 КК України, суд при призначенні покарання визнає такою, що його пом`якшує, і іншу обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме - добровільне перерахування обвинуваченим грошових коштів на підтримку ЗСУ.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 у відповідності до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , зазначену потерпілим ОСОБА_8 у письмовій заяві, що міститься у матеріалах судового провадження, який просив суворо не карати обвинуваченого, яка не може бути залишена без належної уваги та оцінки суду і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з усіма іншими обставинами, які суд повинен врахувати при призначенні покарання у відповідності до приписів закону про кримінальну відповідальність.

Так, у відповідності до положень ст.65 КК України підстави призначення більш м`якого покарання визначено ст.69 КК України.

У відповідності до приписів статті 69 КК України (у її редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення), за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Таким чином, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, добровільне перерахування обвинуваченим грошових коштів на підтримку ЗСУ, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи позицію державного обвинувача, висловлену в судових дебатах стосовно виду покарання обвинуваченому, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, суд вбачає за можливе застосувати частину 1 статті 69 Кримінального кодексу України, та призначити обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме у виді штрафу.

На думку суду, покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

8. Вирішення питання про долю речових доказів в порядку частини 9 статті 100 КПК України.

При вирішенні питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд керується положеннями частини 9 статті 100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні: куртку коричневого кольору «Medecine» та взуття коричневого кольору «Rieker», які поміщено у сейф-пакет №WAR1809691, які згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №014923 зберігаються в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, б-р. Т. Шевченка, 10, слід повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні: куртку, кросівки та джинси, які поміщено у сейф-пакет №PSP4187168, які згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №014924 зберігаються в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, б-р. Т. Шевченка, 10, слід повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

9. Вирішення питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експертів в порядку частини 2 статті 124 КПК України.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За наведеного, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судових дактилоскопічних експертиз від 08.08.2023 року №СЕ-19/120-23/8525-Д в розмірі 1434,00 гривень та від 22.08.2023 року №СЕ-19/120-23/9038-Д в розмірі 956,00 гривень.

10. Вирішення інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 369, 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 69, 185 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України:

- речові докази у кримінальному провадженні: куртку коричневого кольору «Medecine» та взуття коричневого кольору «Rieker», які поміщено у сейф-пакет №WAR1809691, які згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №014923 зберігаються в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, б-р. Т. Шевченка, 10 - повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили;

- речові докази у кримінальному провадженні: куртку, кросівки та джинси, які поміщено у сейф-пакет №PSP4187168, які згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №014924 зберігаються в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, б-р. Т. Шевченка, 10 - повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судових дактилоскопічних експертиз від 08.08.2023 року №СЕ-19/120-23/8525-Д в розмірі 1434,00 гривень та від 22.08.2023 року №СЕ-19/120-23/9038-Д в розмірі 956,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1